XXXIX.	CYRILL	69

Základem má tato mše začátek známého introitu : > Gaudeamus". liž prvé takty , Kyrie" jej mají v sobě:
'-66.
P
Ky - ri - e	e - lei	- son
Dále »Christe« z něho čerpá svůj podklad: 76.
Chri	- ste	e	lei - son
rovněž jako další „Kyrie” .
Ky - ri - e	e -lei	son
Závěr celého > Kyrie« má zas motiv z „Kyrie” prvního a na to sbor zpívá opět unisonem:
PPP
Ky -	ri - e	e - lei 	son - - -
Zas doslovná citace ze jmenovaného introitu.
V začátku rGloria" jsou rovněž prvky jmenovaného Introitu":
i=96. na
Et in ter-ra	pax ho - mi- ni -bus
a motiv I. »Kyrie« leckde jinde se objeví (na př. »Domine Deus Agnus Dei« v sopránu). „Qui tollis” upomíná zas na ,Christe", jako začátek „Creda”:
Allegro moderato. (J — 92.)
Patrem omni-po-ten -	- tem
na 3. „Kyrie”. Zajímavo, že tato mše je celá psána v d o r i c k é tonině. Jenom ,Et incarnatus est" a Crucifixus" je psáno v tonině i o n i c k é.
)e to jedno z nejposlednějších děl Hruškových a přec nekladu je nad opus 10. .(Missa ,Ecce Dominus veniet"): tato mše („Gaudeamus omnes") má půvabná místa, na předchozí tvorbu Hruškovu silně upomínající, („Benedictus", zvláště zdařilé ,Et incarnatus est"), jsou však zde i místa slabší (závěr ,Creda", „Sanctus” až k „Hosanna”, ,Hosanna" v „Benedictus” zde laciné figurace v basu), která poněkud znehodnocují celek.
Také již základní pojetí nedá se dobře hájit: Hruška užil příliš mnoho materiálu u této mše (celý introit „Gaudeamus” tak bohatý melodicky), kterého v této skladbě většinou ani podrobně nezpracoval (kromě výše uvedeného motivu I. „Kyrie"). Proto i z f o r m á l n í h o důvodu nemůže tato skladba konkurovati s opusem X.
Podávám tak soud vzešlý na základě komparace této mše s opusem X.: toto opus ,má příliš mnoho vynikajících stránek, než aby mše „Gaudeamus” nezastínilo; citovaná mše