XXXIX.	CYRILL	51

REPETITORIUM DĚJIN HUDBY. EMIL BEZECNÝ. (POKRAÉOVÁNf.)

4.	Význam Filipa E. Bacha pro vývoj klavírní hry.

Karel Filip Emanuel Bach, druhý syn Jana Šebastiana Bacha, narodil se 1714 ve Výmaru. Ku přání svého otce studoval práva, současně pěstoval hru klavírní a komposici., R. 1738 přesídlil do Berlína a stal se komorním cembalistou korunního prince, pozdějšího krále Bedřicha 11. R. 1767 bylo mu nabídnuto místo ředitele církevní hudby v Hamburku, uprázdněné úmrtím výborného varhaníka a skladatele Telemanna. Bach nabídku přijal a působil tam, ctěn a vážen, až do své smrti
r. 1788.
0 významu Bacha jako skladatele viz Rep. ot. 45., 83. Na poli paedagogické literatury klavírní vynikl svým epochálním dílem »Versuch uber die wahre Art das Klavier zu spielen«. (»Pokus o pravý způsob hráti na klavír«.) Má dva díly. Prvý, škola klavírní hry, obsahuje ve třech statích nauku o, prstokladu, »manýrách« (ozdobách) a přednesu. Druhý pojednává o doprovodu a volné improvisaci. ~Zajímavo jest, že F. E. Bach zůstal po celý svůj život nadšeným ctitelem klavichordu, přes to, že již tehdy byl klavír s paličkovou mechanikou velice zdokonalen.) Bach kladl hlavní důraz na zpěvnou hru a žádal na hráči, aby též svým chováním ukázal, jakou náladu chce vyjádřit a u posluchačů vzbudit. Ve svém díle »6 Sonaten mit veránderten Reprisen« podává podrobné předpisy pro přednes. Jest to veliký pokrok proti praksi starších mistrů, kteří provedení svých skladeb pře-nechali úpině výkonným umělcúm.
F. E. Bach byl svého času mnohem výše ceněn než jeho otec; zejména Clementi, Mozart a Haydn byli jeho nadšenými ctiteli. »I{do mě zná,« vyjádřil se Haydn, ^ví, že mnoho se vděčím E. Bachovi a že jsem jej pilně studoval« Po jeho smrti byly to dvě školy, které pokračují ve směrech, jím zahájených, a to škola londýnskž a vídeňská.
5.	Skola londýnská.

Hlavou londýnské školy byl M u z i o C l e-m e n t i narozen v Rímě 1752, zemřel 1832 v Eveshamu. Záhy vyspěl ve znamenitého virtuosa klavírního a koncertoval velmi úspěšně ve všech velikých městech evropských. Znám jest jeho zápas s Mozartem ve Vídni. R. 1785 usadil se v Londýně, kde působil jako skla-datel a paedagog. Epochální dílo paedagogické jest jeho »Gradus ad Parnassum«

»Stupně l{ dokonalosti«. [Výbor vydal Taussig a Kiemann, úpiné vydání (100 etud) Mugellini. Též jeho sonáty op. 35, 36, 38 tvoří důležitou část paedagogické literatury.
Nejlepší žáci jeho jsou ]. B Cramer, John Field, Ludvík Berger, Alexander Klengel, Moscheles, A. Bertini.
J. B. Cramer, nar. 1771 v Mannheimu, zemi. 1858 v Londýně; psal četné klavírní sonáty, koncerty, komorní skladby atd. Světové slávy získal pátým dílem své veliké klavírní školy, obsahujícím 84,studií«. Výbor z nich pořídil Biiiow (60) a Riemann (52).
] o h n F i e 1 d, nar. 1782 v Dublíně, zemř. 1837 v Moskvě. Proslul svými 20 nokturny. Viz Rep. ot. 57. Jeho koncerty, sonáty atd. jsou zapomenuty.
Ludvík Berger, nar. 1777 v Berlíně, zemř. tam 1839. Výtečný klavirista a vážený skladatel. Jeho etudy vydal Reinecke.
Alex. Klengel. Viz Rep. ot. 15.
Hynek Moscheles. Viz ot. 8.
Ze žáků Fieldových vynikl Charles Mayer 1799—1862 (Etudy op. 168) a Marie Szymanovská, jejíž hře obdivoval se Goethe. Žáci Bergerovi byli Mendelssohn, Taubert, F. H ensel, Dorn, Ldschhorn.
6.	Skola francouzská.

Sláva starší školy francouzské po smrti Rameaua 1764 valně vybledla. Již 1763, kdy Mozart ponejprv navštívil Paříž, byl tam nejlepším učitelem Němec Schobert a Eckart, později pak žák Fil. Em. Bacha, Josef Hiillmandel. K rozvoji moderní hry přispěl též D. Steibelt a Cech Lad. Dušek. Viz Rep. ot. 70.
Veliký rozmach učinila klavírní hra založením pařížské konservatoře 1795, kde po dlouhou dobu působil jako učitel klavíru L. Adam, seriosní hudebník, odchovaný v tradicích klassických mistrů. Z jeho žákú vynikl >-Iérold a Kalkbrenner. Znamenitých paedagogických úspěchů docílil též Zimmermann; žáci jeho byli Aikan, Déjazet, Prudent, Marmontel, Lacombe, A. Thomas a j. Marmontel jako nástupce Zimmermannův vychwal též řadu znamenitých virtuosů (Paladilhe, J. Albeniz, A. a E. Duvernoy, Diémer, J Wieniawski, Bizet, Dubois). K nejlepším učitelům pařížské konservatoře náležel též Pradher, učitel J. a H. Herze, H. Bertini, žák svého bratra Augusta, proslulý svými etudami op.