28	CYRILL	XXXIX.	
JOB. ORATORIUM O DVOU DÍLECH	A SEDMI OBRAZECH NA SLOVA J. M.	
CERMÁKA SLOŽIL JOSEF NEŠVERA. — ROZBOR DÍLA NAPSAL PROF,	
FERD. VANĚK. — (K PROVEDENÍ	3. BŘEZNA KARLEM DOUŠOU.)	
ROZBOR.	SATAN: (bariton).	
~ole, na němž se	Josef	Nešvera	ocitá	Jtaksem mýin j právě e zvykem. na své	Hledám pouti světem,
bět svou,	
novým svým	oratoriem	»lobem«,	není	bych pozemšfanům, tvojím dětem,	
mu neznámou pevninou. Již před 25 lety,	pokálel blaho jedu otravou.	
r. 1889, vstoupil na ně po prvé známým svým	Bud říše mé převzácnou ozdobou	
dílem »De profundis«, jež slávu jeho jména	muž zbožný, Job, a statky žehnaný
Jej rozvrátím vší pekla zlobou,	
rozšířilo i za hranicemi (Londýn, Brindling-	by ustal tobě býti oddaný.	
ton). Již tehdy bylo patrno, že obor ten, jenž	Tof dáblu kořist sladká, shodná,	
tak úzce souvisel s jeho povoláním a s vše-	to jásot vzbudí v cenách bratří mých.	
obecně uznávanou a vysoko ceněnou Činností	liž dávno chystám muka vhodná,
by zkusil šlehy vzteků dáblových.	
v hudbě církevní, jest mu a jeho cítění nej‑		
bližší. A jako tam dovedl po klassickém způ‑		
sobu	vystihnouti	ponurou	náladu slov zná-	Chceš záštím zničit sluhu mého,	
mého žalmu i jich vroucí modlitbu a stupňo-	skvost vzácný, ve všem světě jediný,	
vati ji v nadšený	chvalozpěv	na konci,	tak	jenž povždy duši chránil zl?ho
a zachoval si život neumný .	
1 V tomto	díle,	OVŠem	docela jiným zpúso-	Řad dítek zdarných, duše ctnostné,	
bem,	novým,	šfastně nakreslil vedle obrazu	isou korunou mu steré blahosti :	
temných i scény dýšící vroucí něhou, veleb-	V den hodu ve příbytky skvostné	
nou mystikou i hýřící jarým veselím.	vždy k synům spějí dcery s radostí.
Tak slaveni vždy v pamět svěž,í	
Myšlenkou,	napsati	oratorium tohoto ob-	všech sedmi synu dnové zrození.	
sahu, zabýval se skladatel již dávno, ale te-	Až projde řad, tu vzorem kněží	
prve loní našel libretistu ve školním radovi,	Job obět koná díků činění.	
prof. Janu Cermákovi, který dle jeho návrhú	sAT.4N:	
zpracoval	mu	známé	biblické	vypravování	Jest zásluh daleka tvá chvála,	
v sedm ritzných	obrazu.	Už stránka slovní	a úsměv budí, Bože, víra tvá:	
je dramatická, na rozdíl od obvyklých oratorií.	Ta zbožnost se jen pravdou zdála,	
Dle toho ovšem i hudba šla jiným směrem,	já prohlédnul jsem ústa klamavá.	
povstalo	oratorium moderního rázu, drama-	Ctnost zisku dbalá — pouhé zdání,
a šalbou líčena jest	její tvář:	
tické, Čímž se dosti Priblížilo hudebnímu dra-	Tys vylil svoje požehnání	
matu,	jak už je zřejmo z vnější stránky, na	a vynutil tím dary na oltář.	
př.	z	velikého	počtu	solistú	(celkem	19).		
Ovšem	přes svolí dramatičnost zústalo ora‑		
toriem, nezříkajíc se na př. větších sboru.	Bůh zdrojem všeho požehnání:	
	V dík Bohu klaďme dary na oltář I	
D1L I.	sATAY.	
OBRAZ I.	V NEBI.	Však jen svou ruku mocnou vztáhni	
	a na vše bohatství to zářivé,	
SBOR	(4hlasý ženský sbor).	bys zkusil Joba stálost, sáhni	
Bud sláva Hospodinu, sláva,	a vetkni v nitro rány palčivé:	
bud veleben přemocný Pán!	Pak hříchem-li se nezarmoutí	
on radost nám, zdar lidstvu dává,	ten jeho chránce, mocný nebes pán,	
dík všeho tvorstva buď mu vzdán,	nechf pekla tůň se v chaos shroutí,	
buď sláva Hospodinu, sláva,	nechf podlým robem tvým jsem nazýván.	
on radost nám, zdar lidstvu dává.		
IW ! -A / CHT:RL B : (soprán).	HOSPODIN:	
O hrůza, v davu stanul satan,	Bol nevinného mým jest bolem.	
z úst pošklebných mu žhavý sálá dech.	Nuž budiž : hrozné přání tvé se staň!	
	Znič všechno, což mu draho kolem,	
,/LKL H5` c'HER(B: (alt).	jen jeho šetři, jeho sama chraň!	
Ten duší mučitel a katan,
host zlověstný, vždy s kletbou na zlých rtech.	SBOR NEBEŠŽLVl':	
H(~SI'~~DTll~r	Bud sláva Hospodinu, sláva,
buď veleben přemocný Pín!	
Kam kroky vážíš, temna kníže,	on radost, nám, zdar lidstvu dává,	
po cestě tobě věru klopotné?	dík všeho tvorstva bud mu vzdán.	
co pudí tebe k nebi blíže,	Bud sláva Hospodinu, sláva,	
proč zjevuješ se v říši cizotné?	on radost nám, zdar lidstvu dává.