XXXIX.	CYRILL	27

)tractus« (viz Recit. str. 47.x. Vkládá jej mezi proroctví a následující orací kněžskou. Po dvanáctém proroctví vynechává se »Flectanuts genua« a »Levate«.
5.	Svěcení vody křestní.
Při průvodu ke křtitelnici zpívá sbor tractus: Sicut cervtts clesiderctt (Recit. 49.). Při svěcení vody zpívá kněz způsobem feriální preface, sbor rovněž v tónu feriálním odpovídá. Při svěcení vody jsou různé obřady: dělení vody v podobě j (čtyř stran světových), ponoření paschalu do vody, přimíšení sv. olejů a j.
6.	Litanie ke Všem svatým. (Gr. P. str. 8E.)
Po svěcení vody křestní vrátí se kněz k hlavnímu oltáři a položí se na stupně oltářní. Při tom počnou zpívati precentoři litanie. Přednesou prosbu i odpověd a sbor totéž po nich opakuje. Celé litanie zpívají se tedy dvojmo. Při slovech »peccatores« kněz odejde do sakristie, by se připravil ke mši sv. Úlohu precentorův může převzíti i celebrant sám; pak ovšem se nepoloží na stupně, klekne pouze a zpívá nebo jen r e c i t u j e jednotlivé invokace i s odpovědí a vše po něm opakuje sbor (na př. kněz nebo precentor : » Peccatores, Te rogamus audi nos«. Sb.: »Peccatores, te rogamus audi nos) až včetně do slov »Chrisle c.rcatdi nose.
7.	Missa cantata v barvě bílé.
Kněz přijde k oltáři a začne stupňové modlitby. Sbor vynechá »intrait« a zpívá hned velikonoční »]írlrřc« jako dokončení litanie ke Všem svatým. Jakmile kněz intonuje »Gloriu«, rozezvučí se zvony na věži i u oltáře, na varhany počne se hráti delší slavnostní praeludium, po něm pokračuje sbor ve zpěvu »Et in terra ha.r« již za prúvodu varhan. Při »Kgric« se ještě nehraje, od » Glorirt« se hraje až do konce.
Orace a odpovědi jsou v tónu slavném.
Po epištole zpívá kněz třikráte, vždy o tón výše, »Allchi'jct«, sbor opakuje po knězi též :>kráte »Alleltija« a přidá verš: »Cnnfitemini Duntinnn a Tractus: »Lauelate« (Gr. P. str. 88. Recit. 49.), »Credo, O f fertorium. rlgnus Dei« není!
Místo verše k »Ujfertoriu« se hraje pouze na varhany až k počátku »1're/ace«.
Po sv. přijímání jsou zkrácené nešpory. Sbor počne je antifonou »allelttj(t«, zpívá žalm 116. Laúdate Dominum) a opakuje antifonu .11leltija« (třikráte). Hned potom zpívá kněz antifonu k »3higni f icat«, sbor pokračuje, zazpívá »Magni jicaU a celou antifonu (Vespere) zopakuje. (Gr. P. str. 90., Recit. 50.)
Následuje : »Doniinlls nobiscum«, »OraeP«, eDoutinu5 nUbiS('Unl« a »Ite« se dvěma »cdleltija«. (Gr. P. 91.) V menších kostelích může býti sloužena pouze tichá mše sv. Lid zpívá mešní píseň, při níž se od »Glorirt« hraje.
8.	Vzkříšení.
Zpěváci jsou dole u božího hrobu.
Kněz odebere se k božímu hrobu, sejme s monstrance bílou roušku a r e c i t u j e střídavě se sborem žalm 56. (Recit. str. 51.) Po žalmu z p í v á kněz Kyrie eleison atd. (Rec. 52.), okouří vel. Svátost a stoje zpívá: »Vstalf jest této chvíle«. Následuje pritvod, při němž pokračuje lid v písni knězem započaté.
Po prúvodu vrátí se kněz k hlavnímu oltáři, ol~ouří velebnou Svátost a zpívá veršíky (Recit. str. 54.), po orací intonuje »Te Deunt«. Po Te Deum intonuje předepsané veršíky, k nimž sbor odpovídá (Recitativy), a »Regina coeji«, jež sbor dokončí. (Recit. 55.) Následují: Veršíky a responsoria, Orace, Tantum ergo, Genitori, Panem de coelo, požehnání. Ke konci velikonoční píseň lidová.
HOD BOŽÍ VELIKONOČNÍ. (DOMINICA RESURRECTIONIS.)
Největší svátel{ křestanský, připomíná zmrtvýchvstání Páně.
CÍRKEVNÍ OBŘADY:
1.	Přede mši sv. zpívá se: »Vidi culnant —allelttjct«. (Od této neděle až do Hodu božího svatodušního inclusive.)
Missa cantata v rouše barvy bílé. (Proměnlivé části v »Grad. Parvum«.) Gloria, Graduale s 2ma alleluja, veršem sekvence: » ~'ictimue paschali, Creda,
Ite« s 2ma »Allelti'ju (. (Vše v Gr. P. str. 92—97.) Toto velikonoční »IteY (Gr. P. 319.) a se‑
kvence »,Vielinute paschalis zpívá se až do soboty před bílou nedělí (inclusive).
3, Zehnání pokrmů a umístění sošky vzkříšeného Krista a paschálu na oltáři.
PONDĚLÍ VELIKONOČNÍ. (FERIA SECUNDA.)
»Missa ctuttuta« jako na Hod boží. (Proměnlivé části v »Graduale Parvum«.)