26	CYRILL	XXXIX.

(1) Přímluvné modlitby za celou církev. Proseb těchto je 9 a každá sestává ze dvou částí ; prvá zpívá se v tónu feriální preface, druhá jako mešní orace. Uprostřed obou částí jsou slova: »( i-enuls — Nlectamus genila — Leuate,« (V 8. prosbě za židy se tato slova vynechávají.)
e) Kněz odhaluje sv. kříž zpívaje 3krát vždy o tón výše: »l;ece lignuni crucis, in quo sulus nnuncli pependit.« S b o r odpoví: » henite aclorenuls«. (Gr. P., str. 82.) Potom je uctívání sv. kříže: kněz pokleká 3krát před křížem a líbá rány Spasitelovy. Při tom zpívá sbor Improperie: »Popele nlCils« (Gr. P., str. 83. — Recit. 33.). Sbor rozdělí se na 2 části, z každé části sboru po 2 precentorech. Precentoři zpívají střídavě versikule (a`), k nimž sbory střídavě odpovídají: I. »Agios a Phcos,~, II. »San(-tus I)eus< (viz Gr. P.). K těmto Improperiím možno ještě přidati antifonu: »Crnceni fuan<«, »Crn.r Jiclelis«. »Punfp (inyau gloriosi luureatn ...« (Recit., str. 39.)
J ~ Průvod s tělem Páně. Kněz nese ve slavném priivodu tělo Páně z vedlejšího oltáře na hlavní — cesta Páně s křížem na horu Kalvarii. Sbor zpívá hymnus: » Vexilla Regis«. (Gr. P. 85. — Rec. 41.)
g)	Mše s darem předposvěceným (missa praesanctificatorum) u hlavního oltáře. Jest to obřad podobný mši sv. Kněz okouří obě sv. hostie, které byl z vedlejšího oltáře při-nesl; následuje »I.auabo«, »Orate Jratres«; kněz zpívá »Pater nosler, a »Libera pak pozdvihuje tělo Páně a je přijímá.
Při této mši sv. může sbor pokračovati v hymnu » 1'c.rilla r(,gis«, ustati však nutno před »Pater noste,, kdež třeba zpívati odpovědi.
Lépe jest však mimo odpovědi na kruchtě mlčeti. Zpěvy v řeči mateřské jsou nepřípustny.
h)	Boží hrob. (Recit. str. 45.)
Třetí sv. hostie přenese se po mši sv. slavně do božího hrobu. Když kněz nesoucí vel. Svátost obrátí se k iidu, počne sbor responsorium : » Culiquverunt « neb » l ece quo modo« (Rec. 46.) a při prúvodu v něm pokračuje. Když v božím hrobě byl kněz okouřil nejsv. Svátost, zpívá se:
~.. Ilt pase Jaclus es/ locns (jus
D. Nt in Sion habitaliu (jus. -- Orace. ».Inien.«
Po těchto úkonech postní lidová píseň. Ve velikých kostelích je odpoledne: »Jlalatinum«, večer pobožnost u božího hrobu. (Litanie k nejsv. jménu Ježíšově.) Před i po této pobožnosti zpívá se píseň k nejsv. Svátosti oltářní.

BÍLÁ SOBOTA. (SABBATUM SANCTUM.)
Připomíná pohřeb Páně a osvobození duší spravedlivých v předpeklí. Zároveň jest svatvečerem Hodu božího.
CÍRKEVNÍ OBŘADY. (Recit 47.)
Záhy ráno před konáním obřadů se vystaví vel. Svátost v božím hrobě.
1.	Svěcení nového ohně a kadidlových zrn.
Venku se zanítí křesadlem oheň, zapálí se hranička dříví, v ní spálí se sv. Oleje, zbylé z roku předešlého. Tam posvětí se též 5 kadidlových zrn (5 ran ). K.). Orace se pouze recitují.
2.	Rozžetí svíce trojramenné.
Pruvod ubírá se od místa posvěceného ohně kostelem ke hlavnímu oltáři. U vchodu rozžehne jáhen první svíci trojkrutce (trianglu) a zpívá : »I vinen Christi.« — 1k.: »1)eo gl-atlas.« Uprostřed kostela rozžehne druhou svíci, před hlavním oltářem třetí, při tom vždy o tón výš zpívá: »Lumen CluIsli«. — tj. »Ueu gralius«.
3.	Svěcení velikonoční svíce — paschálu —jež značí Pána Ježíše.
Kněz neb jáhen zpívá chvalozpěv »I:.rsultel=. Při tomto zpěvu vkládají se do svíce zrna kadidlová v podobě kříže. Uprostřed chvalozpěvu odpovídá sbor podobně jako při feriální prefaci. Castěji je odpověď Ainell.
4.	Ctení dvanácti proroctví o sv. křtu.
Tato proroctví čté kněz neb lektor, muže je čísti i ředitel kuru. Na konci každého proroctví zpívá kněz: »Oi-enuls«, jáhen: »hlectutnusgenua«, sbor: »LeU(!le«. Knězpřidá leště oraci, sbor odpoví Aniell. Po proroctví čtvrtém, osmém a jedenáctém zpívá sbor