10	CYRILL	XXXIX.

výše, čímž docíleno piného tónu. Obě kla- verpách, P a s k a 1 T a sk i n v Paříži, O s t e rviatury bylo lze spojiti. Vynikající stavitelé	l e i n v Berlíně, F r a n c i s H o p k i n s o n
těchto nástrojů byli J a n R u c k e r s v Ant- v Londýně.	(Příště dále.)
o
FRA1`iTISEK HRvsKA. DR. CYRILL SYCHRA.
Ú VODEM.
ak bych měl před sebou v albu již trochu zašlý portrét — tak mi bylo, když začínal
jsem tuto práci svou o Hruškoví; to ten fakt, že dnes z Hrušky -- kromě jeho mše
»Ecce Dominus veniet« a jednoho motetta (vViderunt«) — téměř nic se neprovozuje, ten dojem ve mně vyvolal. A snaha, poopravit tento dnes snad již až příliš zevšeobecnělý úsudek o tom, že Hruška nám sestárnul, byla mi hlavním motivem, že jsem se pokusil o tu!o věc. A snad abych lépe se ještě vyjádřil: jedná se mi o to, abych zlomil trochu té nevšímavosti je beztak spíše jen nahodilou než něčím zdůvodněnou —tím, že vynasnažím se podle svých sil vnést více světla v interessantní — ten výraz má svůj důvod—dílo Františka Hrušky. Dílo Hruškovo nemá téměř literatury: pietní posmrtné vzpomínky jeho věrného přítele a ctitele prof. Karla Steckera vytýkají jen v nejstručnějších rysech reprodukční a komposiční činnost Hruškovu;') stat v »Ceskoslovanském varhaníku,<') (od J E. Zelinky) je spíše sbírkou zajímavých pro životopis Hruškův dat a výčtem jeho skladeb. Jiráskův článek v »Cyrillu«') již podrobněji aspoň některých skladeb se dotýká.
V krátkosti : Hruška — a nejen on sám, nýbrž i jiní — má toho potřebí, aby o jeho díle podán byl výklad, který by soustavně hleděl vystihnouti všechny složky jeho umění a vyjasnil p o m ě r Hruškův k předchozí tvorbě církevní hudby a k jeho současníkům, případně stanovil vliv jeho na hudbu po něm následující.
ČINNOST REPRODUKČNÍ.
Není nezajímavo srovnávati reprodukční a komposiční činnost Hruškovu ; to pro ten rozhodný rozdíl mezi nimi: z n a č n á část r e p r o d u k č n í č i n n o s t i jelio náleží s v ě t s k é h u d b ě , kdežto v k o m p o s i č n í činnosti má téměř výhradně místo hudba c í r-Ic e v n í ; několik — nevydaných většinou — světských skladeb je v přirovnání ke komposicím církevním daleko menšího významu.) Začátky uměleckého vývoje Hruškova spíše by byly daly souditi na jiný směr jeho umělecké činnosíi, než jaký později byl mu takřka výhradně vlastním. Hruška v roce 1865 vstoupil do varhanické školy, roku 1865 a 1866 byl výpomocným houslistou v orchestru královského zemského českého divadla (za J. N. Maýra) ; 1867 absolvoval varhanickou školu (ředitelem tehdy Skuherský) a téhož roku dostal místo skutečného houslisty u téhož divadla a hrál pod Smetanou; teprve r. 1872 stal se ředitelem kůru ve Dvoře Králové a r. 1874 konečně ředitelem kúra v Mladé Boleslavi; dne 4. října 1874 zvolen pak sbormistrem zpěváckého spolku »Boleslav«, jímž byl až do své smrti 2. srpna 1889. 5) Do roku 1872 l)yl to tedy hlavně divadelní orchestr, kde pracoval. Pak Teprve vyvinul Hruška náležitě svou činnost v hudbě církevní. Neústupně — s rozhodnou dosí nadšení — tu začíná bořiti modly a zavádí v hudbě církevní již pronikající -- F. Z. Skuherským daný — směr nový; láme veliké obtíže, ale na konec svou věcí vítězí.
Svou zkušenost v divadelní hudbě uplatnil skvěle ve zpěváckém spolku »Boleslav«, kde jeho řízením provedeny 4 opery:
1) a) »Cyril]« ročník XVI. (1889) str. 6567. b) »Dalibor« ročník XI. (1889, str. 270. a 271. Ročník I. (1885—6) str. 161. a 1 162.
3)	Ročník XXXI. (1904 str. q0—41.
Tiskem vyšly 2 skladby: 1. »Slunce spásy«, slavnostní sbor pro mužské hlasy ]příl. »Varyta« roč. Xll., č. 2.1. 2. »Slavnostní sbor« (pro školy) k jubilejním slavnostem panování J. V. císaře Františka Josefa I. příloha <Ceské hudby« roč. XVII. č. 16.) V rukopisu jsou: a) sbory: »Vlasti má ty země«, =Jako hájem větřík vlahý vane«, »Jubilejní zpěv«, »Zastaveníčko« a »Kantáta«; b) skladby pro orchestr: »Čtverylka«, ,-Selanka« a ,Předehra<.
) Narozen 31. října 1847 v Hořicích, y 2. srpna 1889 v Mladé Boleslavi. Srv. prameny sub 1. a 2. uvedené.