XXXIX.	CYRILL
skladeb církevních a při jeho provedení zasedal k varhanám jeden z prvních našich virtuosu Edv. Tregler. Tak jsme se počali více zajímati o život tohoto muže, jehož skladby duchovní svědčí, že tu mluví nejen naučená bravurní technika skladatelská, ale srdce a hlavně hluboký, náboženský cit.
Kdo byl Edgar Tinel? Lakonické celkem zprávy hudebních našich slovníkú nedávají nám nahlédnouti ve vnitřní život a vývoj skladatelův, chceme je tedy dopiniti.
Táž země, která vydala slavné hudebníky Dufave, Ockeghema, Obrechta, Josquina des Prés, slavného Orlanda Lassa, vrstevníka Palestrinova, v nové pak době Gevaěrta, Fétise, Benoita, Cés. Francka, jest i vlastí Edg. Tinela. Narodil se ve východních Flandrech 27. března 1854 v tak zv. Waeslandu v Sinayi, 1<de byl otec jeho vesnickým učitelem. Otec jeho byl však jedna z oněch ušlechtilých povah, založených hluboce i ve svém ztraceném koutku, kteří s pevnou vírou v srdci, hlubolcými vědomostmi a jasným okem pro vše dobré a vznešené jsou pravými učiteli nejen dítek, ale celé osady. Takovým byl Tinelův otec, a ač po boku své manželky, výborné hospodyně, častokráte starosti m!t působila výživa četné rodiny, přece nezapomněl na řádnou výchovu svých dětí. Byl výborným varhaníkem a záhy postřehl neobyčejné vlohy Edgarovy, jemuž se sta[ prvým učitelem hudby. Hoch činil tak podivuhodné pokroky, že v osmém roce právem mohl působiti nadšení a sklízeti vavříny jako »zázračné dítě«, avšak rozumný otec se bohudík takové nerozvážlivosti, která mohla pohřbiti výborný talent Edgarův, nedopustil. 3y1 příliš svédomitý, příliš rozumný, aby byl snad chtěl vloh svého syna využitkovati — a příležitost byla lákavá — na-opak ještě se uskrovnil a ač mu to púsobilo nesnáze a měl se co oháněti, zavez[ svého synka do Bruselu a svěřil ho tam ústavu vzdělavacímu, aby nabyl potřebných vědomostí literárních a při tom aby navštěvoval konservatoř hudby. Ředitelem proslulého tohoto učiliště byl tehdy slavný historik hudební Fétis, a učitelem hry na varhany byl Lemmens první ředitel belgické hudební školy církevní, jehož nástupcem se sta[ sám žák jeho Tinel,
Oba p`rekvapeni byli hrou hochovou. Ale nožky Edgarovy byly krátké, nedosahovaly na pedály a proto navrhl Lemmens sám, aby se Tinelovi ďovolilo navštěvovati zatím přednášky Fétisovy o kontrapunktu. Stalo se tak, ač bylo pravidlem, že se do třídy té při-pouštěli jinoši teprv 181etí. Tak bylo o hudební výchovu Tinelovu dobře postaráno.
Za to nebylo tak postaráno o jeho časné potřeby a pobyt v hlavním městě naučil mladého hudebníka mnohému strádání. Třináctiletý hoch ) ústavě, kde byl ubytován, neměl na růžích ustláno, trpěl často se svými druhy hlad. Byl dán sice jinam, ale nevedlo se mu lépe. Konečně obýval se svým bratrem malou podkrovní světničku v úzké uličce předměstské a strádaje, tím pilněji pracoval. Bída a námaha duševní ho uvrhla na lůžko, ale nedovedla zlomiti jeho energii. S dovolením rodičů oddal se hudbě docela. Bída a práce zůstaly i nadále jeho družkami. Živil se vyučováním na klavíru. Poněvadž měl krásný soprán, byl zpěvákem v kollegiátnírn chrámě sv. Guduly a večer za dva franky vyhrával k tanci. Na konservatoři zatím navštěvoval oddělení klavírní, které řídil Alfons Mailly, jenž později převzal vyučování varhanám. Jaké činil pokroky, o tom svědčí, že již r. 1872 dostalo se mu ceny za hru klavírní a roku následujícího 25. července 1873 dostalo se mu první ceny z hry klavírní a theorie. Tinelovi bylo tehdy 18 let. Není pochyby, že mohl nastoupiti dráhu virtuosa na klavír a že ho čel{aly úspěchy umělecké i hmotné. Ale touha volala ho jinam. Oddal se studiu komposice ve třídě Geva;rtově a již ve 23 letech dostává se mu ceny římské za kantátu
» Rolandův zvon«,
Tu po prvé probleskl jasný paprsek, který zahaloval doposud obzor života Tinelova. Starosti ustavičně tísnily mladého skladatele, jenž v těchto letech po prvé se podíval do světa, navštíviv v Kolíně nad Rýnem skladatele Hillera a ve Wiesbadenu Joachima Raffa. Hiller podivín určil pro Tinela dobu návštěvy na šestou hodinu ranní a mladý Edgar, který byl Hillerovi vřele doporučen samým Gevai;rtem, se dostavil. Hiller nevyzval Tinela aby mu zahrál, nýbrž dal mu doporučovací listy na některé německé hudebníky, jež však byly tak podivínské, že je Tinel hodil do Rýna. Za to Raff vlídně ho přijal, tak že mu toho Tinel po celý život nezapomněl a ještě po letech jeho hrob navštívil
V té době ztratil také otce a bratra. Otec odstěhoval se, uposlechnuv rady svých přátel, do Bruselu a zřídil si tam malý obchůde!~ papírnický. Ale naděje jeho se nespinily a namáhání a strádání uvrhly jej na lůžko, kteréž chorobě — tyfu — podlehl. Za několik dní na to následoval bratr Edgarův za otcem. Edgar ošetřoval otce po celé noci a při tom opisoval na čisto své klavírní skladby: »Au Printemps«.	(Dokončení.)