kdož ho sta - ví. bdí v něm strážce.

od - po- čin- ku.

7

Žalm 121.
~	I	I
i	I

1. Ple-sal jsem, když se mi
Lid. 2. Již stojí nohy
3. Jerusaléme, ty jsi vybudován
4.	K tobě stoupají
Pro Israele jest to
Stojí v něm trůn
Vyprošujte Jerusalému
Pro bratry, kteří v něm
Pro chrám Hospodina,
našeho
10.	Sláva Otci i
11. jakáž byla na počátku, ted i
Antřfona 3 se opakzzje.

ře - klo: »Jdeme
na - še, Jerusaleme,
v město,	dokonale jsi	
kme-ny,	pokolení to, jež	
zá - kon,	aby slavil	
krá-lův,	Davidova	
Mě - stí	a blaze budiž těm, kdož	
by - dlí,	přeji	
Bo - ha, vyprošuji Sy - nu, i Duchu

vždycky, i na věky

10
k sídlu Pá-ně.« ve tvých síních.

u - spo- řá -dán. pa - tří Bo-hu. jméno Pá - ně. do-mu sto - lec. mi - lu - jí ho. pokoj je - mu.

zda-ru je-mu. přesva - tému,

věkův. Amen.

IV.
	Azztifona 4.	Ton. VI.
Zi-mní do-by již mi - nu - ly, * ja - ra krá-sy ti na-sta-ly, vstaň a pojď má pří-tel-ko!
I	I	~I	G I	I	`I ~ IR'	I	i	I	~J	I Žalm 126.

1. Ho - spo - din-li domu
Lid.	2. Hospodin-li města
3. Marno jest ráno vstávati
4. Perně chléb vydělávají Boha

5. Darem Hospodinovým
6.	Jako střely odrážejí
7. Blažen jest, komu se piní touha

8.	Sláva
9. jakáž byla na počátku,
Antřfona 4. se opakuje.

ne-bu-du - je,	nadarmo pracují,
ne - o-stří-há,	nadarmo

přede světlem po krátkém

ne- dba- jí- cí,	milujícím ho však
v klidu chleba hojně do - stá - vá se.

potomstvo jest, odměnou pak	syn i dce - ra.
ne- pří- te- le,	tak chrá-ní otce	dě - ti zda - tné.

mí-ti dít-ky,	když bude napaden
nepřáteli,	u -jmou se ho.
O-tci, Synu,	i Duchu	pře- sva - té - mu,

tedi vždycky, i na věky	vě - kův. A - men.