pWrapPolygonVertices8;7;(0,0);(0,21594);(21600,21594);(21600,521);(1408,521);(1408,0);(0,0);fBehindDocument16
Antifona 2.	Ton. 111.
Le - vi - ce Bo-ha pod hla-vou tvo - jí jest, * pra - vi - ce je - ho tě	ob - jí - má.
0 I	i	\ ~	r

# ;	i ~_ ,~	á
i	i
1. Chval-te, služebníci,	Ho-spo-di - na,	chvalte je	-	-	-	-	ho jmé-no.	
Lid.	2. Budiž jméno Páně	l.,ochvá- le - no	od té chvíle až	na	vě- ky.	
3. Od východu slunce až	do zá - pa - du,	chváleno bud' jmé	-	no	Pá-ně!	
4. Nade všechny národy				
Bůh	vy-vý-šen	jest	a nad nebesa je -	-	ho	slá-va.	
5. Kde jest Bůh náš? Sídlí	na vý-§i-nách	a přec nízkého si		
		všímá v nebi i	na	ze - mi.	
6. Nuzného z prachu	vy-vy- §u-je	a chuďasa zve -	-	-	dá z bí-dy.	
7. Po - sa - zu - je ho	ve-dle kní-žat,	vedle knížat li -	-	-	du ` své-ho.	
8. Ne - ma - jí - cí dí-tek	u - klid - ňu- je,	učiniv ji mat-	-	-	kou šfastnou.	
9. Slá-va bu - diž	Ot-ci, Sy - nu	i sva-té-	mu Duchu,	
10. jakáž byla na počátku,	ted' i vždycky	i na věky vě- -	-	kův. A-men.	
Antifona 2. se opakuje.
Antifona 3.	Ton. V.
Jsi piná ho-ře * avšak krásná mezi všemi že-na-mi, proto miloval tě Bůh a do svých sídel u-ve- dl.