XXXVIII.	CYRILL	149

celý dlouhý, staletí trvající rozvoj hudebního umění ve všech jeho rozmanitých stadiích a od-větvích. Nelze mi zmíniti se o melodiích, které převzaty s básní Stabat mater do liturgie, nelze se zdržovati rozmanitým zhudebněním v oboru posvátné písně lidové, při čemž při-pomínám, že je píseň o bolestech Panny Marie součástí nejstarších kancionálů, nelze se zabývati zhudebněním sekvence naší v hudbě vícehlasé. Stane se tak příště ve zvláštní úvaze. Vždyf máme-li na mysli pouze jména zvučná, která uvádí i sebe stručnější příručku
Dějin hudby«, napočteme skladatelů »Stabat mater« hezky přes sto, ze všech století a škol.	. r  s
MESVEROVO OPUS 102. DR. CYRILL SVCHRA.
oznávám upřímně : trvalo to dost dlouho, než jsem si utvořil a pak ustálil svúj
úsudek o této nové Nešverově práci, jíž je »Missa Jubilaea«. Nešlo mi o posudek ledajaký : předem proto, že zvykl jsem si vážit si Nešverových skladeb a pak, že v přítomné době, proti dřívějším dobám dost chudé na novinky z oboru církevní hudby, s dychtivostí sáhl jsem po partituře nové mše autora, který církevní komposici tak horlivě byl se věnoval.
Chci ukázat cestu, kterou jsem došel ku konečnému soudu o této skladbě Nešverově. Nejdřív pokusil jsem se stanoviti směry umělecké práce Nešverovy, kteréž mi daly hlavní jeho komposice až po citovanou mši. Podobný pokus není ani sám o sobě bez zajímavosti: Nešvera je jedním z předních representantů církevní hudby dneška a měli jsme již dávno projeviti snahu po dokonalém porozumění jeho pracím jako celku.
Prvotní Nešverovy práce jak úzkostlivě byly psány! Vzpomínárn na jeho jednohla~ sou mši »In honorem seti. Prokopii« opus XVIII. pro jeden hlas s průvodem varhan (je věnována Jos. Foersterovi) nebo na mši »In honorem beatissimae Mariae Virginis« pro smíšený sbor á capella, opus XVI. z roku 1881. Víc života mají v sobě mše: »In honorem seti. Vincentii« z roku 1886 pro mužský sbor bez průvodu (číslo opusu neudáno) a jí blízká: »Missa in honorem seti. Gustavi«, opus XXXII. z roku 1887 (v ní zvlášf bohatý polyfonní proud obdivuji). Opus XXXVIII.: »Missa pro defunctis« pro 4 stejné hlasy s průvodem varhan je dílo cenné i pro dnešek a přec zapomenuté docela. (U nás tak rádi zapomínáme starých dobrých věcí.) Oratorní: »De profundis& je dokumentem pro posouzení mohutné síly pramene umění Nešverova, jeho svěžest není však ještě normativní pro další vývoj umění Nešverova v menších formách. Tu jeho mše : »In honorem seti. Theodori, In honorem seti. Leonis, In honorem seti. Friderici« a »In honorem seti. Eugenu« nejlépe nám doličují faktum: Nešvera postupně vymanil se z onoho prostředí, jež tolik omezovalo každý volnější projev jeho umělecké vůle. Jestli v těch prvých svých skladbách šel těsně za Foersterem st. prvé periody, v těchto naposledy zmíněných opusech šel si již svým vlastním směrem. Tento jeho směr charakterisuji takto: Nešvera neváže se ve svém projevu tolik jako dříve; jeho projev je životnější a zajímavější; tolik a tak smělých nových myšlenek jako skladby K. Steckera a jeho následovníků : Picky, Treglera a Douši v sobě nemá, rovněž ne jako mše »Solemnis« 1. Foerstera st.*) směřuje k nim však. Proto rovnám-li období dané posléz zmíněnými mešními skladbami s oním předchozím (v něm také jsou hranice, někdy dost ostré), nevidím onoho třebas jen zdánlivého, jak jsem dokázal**) obratu jako u Foerstera st. Na prvý pohled vynikají tu rozdíly mezi uvedenými periodami; nejsou však prudké. Jednalo se mi nyní o to, abych zodpověděl otázku: V jakém stavu je »Jubilaea« se .skladbami ji bezprostředně předcházejícími?
Tu bylo nutno vytýčiti charakteristické znaky této mše
1. Melodika.
Motiv I. »KYrie« má rozhodně barvu chorálu.
M. M.	72.
Andante.
	Ky -	-	-	- ri - e	e - lei 	son
Viz o Foersterovi st. v mém článku: >3os. Foerstera -Missa soIemnis=, (časopis Smetana<, roč. I. str. 231-233.)
*`) Viz citovaný můj článek.