148	CVRI:_L	XXXVIII.
strofy druhé. Tím není ještě celá umělecká stavba sekvence vyčerpána, často se vyskytuje rým nebo aspoň assonance v jediné řádce jako na př.:
Quae moerebat — et dolebat,
nebo	Tui nati — vulnerati,
Tam dignati — pro me pati atd.
Všecky tyto básnické prostředky, jichž tu je užito, podivuhodně slouží ladnosti zvuku, který přímo vyzývá k zhudebnění.
Není divu tedy, že se dostalo sekvenci té tak častého roucha hudebního. Zastavme se ještě u obsahu básně naší. Co jest jejím obsahem ? Bolest Panny Marie nad utrpením Spasitelovým a myšlenky a city, které nás mají při rozjímání o těch bolestech ovládati. A i tento obsah svědčí opět o znamenitém básníku.
Má jistě pravdu A. Nicolas, který napsal: »Prošel tento veletok hořkosti srdcem dvaceti generací, a neustane buditi týž cit bolestné, zbožné úcty ve všech pokoleních, které budou následovati.
Přihlédněme k obsahu.
Rozděluje se celá báseň na tři díly:
První díl, obsahující čtyři sloky, jest jaksi úvodem. Básník nás vede na Kalvarii, abychom tam zblízka se podívali na velikolepé, ale hrozné divadlo našeho vykoupení, při němž má Maria účast největší. Tónem vypravovatele počíná
Plna hoře Matka stála,*) ve slzách kříž objímala, na kterémž Syn její pněl.
A odtud stupňuje básník naši účast pro bolesti Syna a Matky bolestné, až je ve 4. sloce vyvrcholí.
Zřela Syna přesladkého,
v smrti od všech zhrzeného,
i jak ducha vypustil.
Díl druhý, dalších pět slok, obsahují dojemné, vroucí prosby k bolestné Matce Boží, aby nás účastny učinila utrpení Synova i svého.
Eja mater fons amoris — ó ty Máti, lásky zdroji ..., spolu cítit bolest tvoji
dej, at s tebou rmoutím se.
Opět rozjímáním stupňuje se žár lásky a touhy. 7e-li jakousi vlastností dílu prvého' cit obdivu nad utrpením, ovládá druhý cit soustrasti.
Fac ut tecum lugeam !
A byl-li vrchol první části na konci ve slovech výše uvedených, jest vrcholem části druhé sloka předposlední, dýšící takovou něhou a sladkostí nevyslovitelnou :
Dej mi ranami se chvíti, dei se křížem honositi, krví Syna opáiet.
A na konec ještě, jako díl třetí, závěr a výsledek celého rozjímání, vroucí prosba k Spasiteli, aby nás učinil účastny ovoce svého výkupného utrpení.
Tehdy, když mé tělo zesne, dei, at duše v slasti plesné přijme raiskou slávu Tvou.
A tak jako z půdy umbrijské vypučely nádherné malby této školy, tak také poesie ctihodného bratra 1acopona nikdy nepřestala se ozývati a lahodou svých veršů, hloubkou avroucností svého obsahu uchvacovati srdce. Jako v klenotu jest ve Stabat mater celé tajemství bolesti Panny Marie, u paty kříže v ryzím zlatě básnického umění zasazeno.
Není divu, že umění jiné, umění, jehož polem jest v prvé řadě ono tajemství hluboké moře citu, skryté v duši člověka, zmocnilo se tohoto klenotu, aby novým leskem jej ozdobilo
Je to zajisté zajímavo, že z textů vlastně mimoliturgických? jest snad Stabat mater složeno nejčastěji a věru, že není příliš řečeno, že na této sekvenci lze dobře studovati
*) Při citování sekvence užito překladu Xav. Dvořáka.