XXXVIII.	CYRILL	135

zastávali patrně z principu nepřetržitě delší ještě dobu kněží kathedrály. Kněz-varhaník, jenž jako oltářník velechrámu zaznamenán již před válkou, objevuje se v pramenech hned již roku 1436.') Že i nyní byly to mnohdy i osoby z vyššího duchovenstva, jež úkolem varhaníka pověřovány, tomu nasvědčuje osobnost Václava z Plané, doktora práv církevních, jenž zaznamenán jako vikář a spolu varhaník kostela pražského v 1. 1465—70. Týž kněz jsa též kanovníkem kapituly vyšehradské (od r. 1465), zvolen byl později i za jejího děkana (1480, dle Ruffera 1482); zemřel r. 1487.) Jako jeho nástupce ve varhanictví uvádí se kathedrální varhaník kněz Sigmund z Budějovic.") Z jiných kostelu pražských zaznamenáni 3 varhaníci kněží kostela v Týně. Byli to Mikuláš (1454), Řehoř (1498) a lan (1520).) Posléze uvedený varhaník lan byl jedním z »mistrných« varhaníků r. 1520 na mor zemřelých.') Nalezli se tedy mnohdy mezi kněžskými varhaníky i mužové postaveními uměním vynikající.
Několik jmen řeholních varhaníků zaznamenávají nel{rology kláštera zlatokorunského a krumlovského. Jsou to v Zlaté Koruně: organista, spolu kantor, prior a Professor Pater Bernhardus, zemřelý r. 1597, dále Joannes Baptista, příjmím Molitor, sekretář a organista řádu zemřelý 1662; na Krumlově frater Michal, řečený Klat, neznámo kdy žijící.'')
Druhým činitelem varhanictví zastávajícím zůstalo i nyní jako dříve u č i t e 1 s t y o. Kladenaf i v této době ve školním vyučování přes nemalé změny, jež školství časem prodělalo, veliká váha na praktickou přípravu žáků pro kostelní zpěv jmenovitě ve školách partikulárních. Kantor, jemuž učení zpěvu na školách těch svěřeno, měl na starosti i jeho řízení v kostele. Přerozeno tedy, že častěji z nedostatku osoby za to zvlášf placené hrával i sám na varhany. Někdy vypomáhal však na varhanách i officiál nižšího stupně (kustoš!.
Příkladem možno uvéstí kantora a spolu varhaníka v Trutnově (r. 1591), jenž za svoji dvojí službu bral i větší plat — 40 kop ročně a deputát.°) Nepoměrně veliký příplatek k roční službě 2 kop dostával lounský kustoš Bartoloměj Paskonides od té doby, kdy uvázal se i v hraní na varhany (r. 1593), totiž 12 kop ročně, k tomu od r. 1594 ještě zvlášf 15 grošů na »střevíce«. Po něm byl tam kustošem a varhaníkem za týchž asi podmínek Václav Procházka.) Kantor na škole v Březnici měl platu dle výkazu z r. 1677 jako jeho předchůdci 60 zlatých rýnských 43 krejcary a jako přídavek (»accidentia«) za hru na varhany ročních 19 zl. 16 krejc. 4 denáry, celkem tedy asi 80 zl. rýns., a k tomu ještě deputát. Táž obec však brzy potom r. 1681 z nedostatku peněz toto nimořádné varhanické místo zrušila, tak že kantor dostával nyní jen 65 zl. 16 kr. 4 den.) Podobně varhaničili kantoři ve Velvarech, v Bystrém u Chrudimi ") a zajisté i jinde. Cínitelům školy vydržujícím, zvláště obcím přicházelo ovšem varhaničení učitelů velmi vhod. Nemusily zajisté v takových případech zvlášf vydržovati varhaníky, honorujíce službu tu kantorům pouhým zvýšením jich stálého platu. Ba stalo se leckdy, že obec z úspornosti přímo nutila kantora, by byl též varhaníkem. Takový případ stal se v Praze ve škole u sv. Klimenta r. 1608.11) Pak není také divu, že často dávána při obsazování kantorských míst přednost kantorům-varhaníkům před ostatními. Proto také mnohý kantor chtěje vykázati se v žádosti své lepší kvalifikací, udával přímo, že dovede hráti kromě ruzných nástrojů i na varhany. Tím zpusobem podporoval svou žádost kantor školy v Žebráce Vít V. Janda Klatovský, ucházeje se o místo kantorské v Rakovníce r. 1689.''`) Někdy bylo však varhanictví učitelům jen výpomocí z nouze, zajištujíc jim ve stáří v době jich neschopnosti k službě ve škole slušné, byt i skrovné živobytí.
) Tomek: Základy star. místop. pražs. IV, dod. s. 117. Viz nahoře s. 17, p. 2.
Tomek: Dějiny města Prahy IX, 333, 336 n. V. Ruffer: Historie vyšehradská 219, 224, 227. Tomek IX, 333.
4) Tomek 1. c. 343.
') St. let. čes. s. 441, r. 1520: »— umřel též toho času warhaník Teynský Johannes.,< Srv. nahoře a. 24, p. S.
) J. Emler : Nekrologium Zlatokorunské (Sitz. Ber. BShm. Ges. Wiss. 1888, s. 60, 47). Týr.: Dvě nekrologia Krumlovská (Sitz. Ber. 1887, s. 241.
') Z. Winter: Z.ivof a učení na partikulárních školách v Cechách v XV. a XVI. stol. 152, 238 n. ") -Vinter 1. c. 279, 334.
Literární listy 1865, 550 .,.
Fr. Dvorský : Paměti o školách českých 315, 359.
11) Winter 1. c. 306.
1-') »S boží pomocí na rozličná instrumenta, jako na housle, brače, violu, pozoun, varhany etc. kunšt svúi zastati mohu, čehož moje testimonia dotvrzují.« Dvorský 1. c. 373.