XXXVIII.	CYRILL	107

Elektrické relaiš, vytvořené společně s prof. Rosou, liší se od ostatních tím, že použito při něm na místo elektromagnetu solenoidu S obaleného v plášti kovovém. Solenoid skládá se ze závitu elektrovodného drátu, který, prochází-li jím proud, vtahuje do sebe železné jádro. Použití solenoidu má zvláštní výhody. Předně uzavřením solenoidu do železného jádra chráněna jest závitová cívka před prachem a mechanickým poškozením. Kovový obal odvádí dokonale teplo, tak že zahřátí cívky jest téměř nerozeznatelné. Hlavní však, že silokřivky mají zcela uzavřenou cestu železem jako u žádných z předešlých soustav, následkem čehož zaručuje použití takto konstruovaného solenoidu při minimálním obsahu a váze maximální sílu. Zavede-li se proud, vtáhne solenoid jádro do sebe. S tímto spojen jest malý ventilek k, který se nadzdvihne a přitiskne k proti-lehlému otvoru, otvorem tímto přicházel stlačený vzduch do mníšku m. Poněvadž se nadzdvihnutím ventilku spojí vnitřek mníšku pomocí dutého šroubu r s okolním vzduchem, sevře se mníšek tlakem vzduchu jej obklopujícího, a tím se otevře přístup stlačeného vzduchu do vzdušnice.
Soustava tato při všech pokusech se nám výborně osvědčila a to dík výborným součástkám, které nám byly dodány předním elektrotechnickým závodem českým. Součástky tyto předčí v mnohém výrobky cizozemské, jak jsem se měl příležitost přesvědčiti při prohlídce velikých elektro-pneumatických varhan v Einsiedelu, Mnichově, Heidelbergu atd. Doufám, že i ostatní příslušníci českého stavu varhanářského v tomto oboru pilně pracovali a že tedy máme závody, které by se mohly s úspěchem věnovati stavbě elektro-pneumatických varhan. Leží tedy příčina, proč jsme u nás zůstali v této věci pozadu, jinde. Jsou to v prvé řadě naše úzké poměry, přinášející často sebou nepgrozumění i na místech rozhodujících, je to dále téměř tradicionelní nedůvěra k vlastním našim závodům a konečně pro české varhanáře nepříznivý úsporný system.
Jest všeobecně známo, jak těžko opatřují se nové varhany a když se opatří, jak často svými nepatrnými rozměry jsou v úžasném nepoměru k prostoře chrámové. Co je v Čechách kostelů, jež svými rozměry odpovídaly by varhanám 40—50 i vícerejstříkovým a zatím na choře jich krčí se maličký strojek, sotva desetirejstříkový, staré, nesčíslněkráte již předělávané konstrukce.
Že za takových poměrů nemůže kvésti umění varhanářské jest víc než samo-zřejmým. Však nesmí se ztrácet naděje a musí se doufat, že i u nás přijde doba, kdy využity budou hojné prameny elektřiny, jež skýtají naše řeky, kdy nebude ani jediného českého města bez elektrické sítě. A tato okolnost snad zavdá podnět k tomu, aby u nás po příkladu ciziny uplatnila se elektřina ve stavbě varhan, aby i u nás bylo možno využiti všech těch vymožeností moderní elektrotečhniky ke zvelebení nástroje, kterému v prvé řadě náleží vznešený úkol povznášeti zbožnou duši lidskou k Bohu. Čeští varhanáři, mám-li souditi dle závodu mých bratří, čekají toužebně na tuto příležitost, aby ukázali za součinnosti našich předních továren elektrotechnických svou vyspělost na tomto poli jich zdatné práce.

LITERATURA:
Allihn M. >>Theorie u. Praxis des Orgelbaues«. Bedos de Celles »L' art du facteur d' orgues«. Fink »Die elektrische Orgeltraktur«.
Dosch »Die Orgel der Neuzeit«.
ťlopkins »The organ, its history and constructions«.

Netzhammer »Die neue Orgel in der Stiftskirche von Maria-Einsiedeln«.
Pechard »Traité de 1' orgue electrique«. »Sammelbnde der Internationalen Musik-Gesellschaft« I-XI. roč.
»Zeitschrift fiir Instrumentalbau« roč. 10.—31.

REPETITORIUM DĚJIN HUDBY.
EMIL BEZECNÝ. (DOKONČENí.)

85. Symfonie od doby předbeethovenské
až do naších časů.
Slovo symfonie značí souzvuk. Staří Řekové označovali jménem tím konsonanci intervallů.
Dějiny novodobé symfonie jsou po dlouhou dobu totožnými s dějinami italské 3dílné ouvertury neapolské, která byla všude mimo

Francii nazývána »symfonií« (viz ot. 31). Čím širší stala se její forma, tím více hodila se ku přednesu koncertnímu a v minulém století psali skladatelé Grétry, Gossec, Sammartini a Cannabich »symfonie« pro orchestr ponenáhlu zvětšovaný a rozdělili ouverturu na 3 části, jež dříve beztak jen povrchně souvisely.