102	CYRILL	XXXVIII.

b o 1 e s 1 a v š t í.23) Leč i leckterý kostel venkovský mohl se tehdy pochlubiti umělými obrazy na varhanách. Ve vsi B r o z a n e c h u Doksan zdobí dosud dva obrazy na dřevě malované (David a sv. Cecilie) oltář v kapli tamního kostela. jsou to zbytky bývalých křídel z varhanní skříně.")
Zmíněný již obraz literátů prachatických jest však pro nás i tím poučný, že ukazuje, jak byly mnohdy varhany v kostelích umísfovány. Stavěly se pro ně totiž zvláštní kruchty, avšak tak malých rozměrů, že stěží našel v nich místo sám varhaník (tedy N Or. gelfuss« v pravém slova smyslu); zpěváci pak, zvláště bylo-li jich více, stáli dole na volné prostoře. Zvyk stavěti kruchty výlučně pro varhany určené byl však již starší a možno ho stopovati až do začátku XVI. století. již varhany Vladislavovy v dómu (ze začátku XVI. stol.) stály na zvláštní kruchtě nad sborem pěveckým.") Přece však ne-bylo tomu tak všude; leckde měli již velkou kruchtu (obyčejně při vchodu do kostela) pro varhany i zpěváky; tito odděleni byli někdy od varhan mříží (v Týně, v Boleslavi21).
(Příště dále.)

ELEKTŘINA V MODERNÍ STAVBE VARHAN.
NAPSAL ING. EUSTACH MOLZER. (DOxoIVČENí.)
V
zdušnice VII. jak jest v obrázku vyznačena	-
	vytvořena byla dle soustavy jmenované již firmy	- Weigleovy, která dle návrhu opata Columbana	,
prováděla stavbu elektropneumatických varhan	c~
v klášterním kostele v Maria-Einsiedelském.	~l
	Elektropneumatické varhany Einsiedelské, stá-	x	d,
= š	l
vající od r. 1897, osvědčují se znamenitě, což dá se dobře vysvětliti nejen výbornou soustavou, ale i morálními a finančními obětmi, které opat Columban pro jich důkladné provedení přinesl. S tak vzácným porozuměním pro tento královský nástroj	/
se zřídka kdy setkáváme.	T
K předvedené již řadě jednotlivých soustav druží se ještě i soustava známého odborného spisovatele
německého M. Allihna. Soustava Allihnova (obr. 11.) připomíná značně soustavu SchmSla-Molsovu. Od	ť
této se však liší tím, že nepoužívá Allihn dutého	m
elektromagnetu, a to z té příčiny, že nepatrný chod
kotvy při dutém elektromagnetu znemožňuje nále‑
žitý proud vzduchový. Pérovitá kotva k, která má
svislou polohu, aby elektromagnet nemusil při při- Obr. 11. Elektropneumatické relais Allihnovo, tahování přemáhati celou její váhu, jako při poloze
vodorovné, jest prodloužena a nese na prodlouženém konci malou klapku. Tato uzavírá střídavě rourky št a š2. Tyto rourky jsou opatřeny obdobně jako při soustavě Hope-jone. sově na svém povrchu šroubovými závity a lze je tedy libovolně povytáhnouti anebo za-sunouti, jak toho chod kotvy vyžaduje. Stlačený vzduch vniká rourkou šl a prostorem T do mníšku yn, který jest upevněn na spodku relais. S mníškerri spojen jest páčkou p dvojitý ventil v, který jest za normální polohy vztyčen. Ventil v umožňuje za této polohy přístup stlačenému vzduchu do vzdušnice. Přitáhne-li elektromagnet zmáčknutím klávesu kotvu, uzavře se rourka š2 a vzduch vyběhne z mníšku rourkou šl ven. Pře-tlakem vzduchu na spodní díl dvojitého ventilu v,f jakož i váhou téhož, zmáčkne se mníšek a dvojitý ventil stáhne se dolů a uzavře přístup vzduchu ke vzdiišnici. Soustava tato vyniká značnou jednoduchostí, má však tu vadu, že mníšek pohybuje se ve volném
23)	Bareš i. c. 14.
Soupis pam. um. IV, 12.
t5) Při požáru r. 1541 spadly totiž tyto varhany na stolice a pulpity-pod nimi stojící. (Tomek XI, 207.)
21;) Teige 1. c. 504, Bareš I. c. 14.