76	CVRILL	XXXVIII.

opery vídeňské. Napsal 4 symfonie, symfonické básně »Král Lear«, »Údolí blažených«, písně, komorní díla atd.
Menší význam mají: San d b e r g e r, Bischoff, Thuille, Klose, Ansorge, Jiří Schumann, Kahn, Lazarus, Hausegger, Reiter, Woyrsch, Zem-1 i n s k y a četní jiní skladatelé, jichž díla postrádají osobitého rázu.
Geniálním zastáncem nejnovějších směrů impressionistických jest A r n. S c h ó n b e r g, nar. 1874 ve Vídni, žák Zemlinského; působil jako učitel komposice na konservatoři vídeňské. Nyní žije v Berlíně. Napsal 3 smyčcová kvartetta, nádherný sextett YVerklárte Nacht«, písně, symfonickou báseň » Pelleas a Melisanda«, komorní symfonii E dur, smyčcový kvartett se sopránovým solem, 3 klavírní kusy. Velice zajímavá jest jeho »Nauka o harmonii.
E)	Italští mistři XIX. století tvořili hlavně hudbu operní (viz ot. 62.!). Instrumentální hudbu pěstuje S g a mb a t i, M a r-t u c c i, znamenitý varhaník Bossi (viz ot. 87.!), přední virtuos klavírní F e r r. B usoni, (viz ot. 97!), Longo, Lor. Per o s i, dirigent v Sixtině, jenž vynikl hlavně v oratoriu (Trilogie »Pašije dle sv. Marka«, »Vzkříšení Lazarovo«) a v církevní hudbě (Requiem, Missa b. Caroli), L. S i n i g a-g l I a a jiní.
A n g l i č a n é neměli nikdy skladatelů světového významu. V XIX. stol. působili v Anglii Balfe, Wallace, Macfarren, St. Bennet, Sullivan, Mackenzie, Stanford, Cowen, Jones, Ni-c h o 11. Oratorium pěstuje se zdarem Edv. E 1 g a r(»Sen Gerontiův«), komorní hudbu A l g. A s h t o n. Díla Angličanů podléhají vlivu italskému, francouzskému a zejména německých romantiků a novoromantiků. Angličtí skladatelé starší doby, viz ot. 14., 21. a 39.!
G)	V B e 1 g i i vynikl skladatel oratorií Edgar T i n e l(»Sv. František«).
Skladatelé nordičtí viz ot. 75‑
75. Významní skladatelé nordičtí nové doby.

A) V D á n s k u. Tvůrcem národní hudby dánské jest N i e 1 s G a d e, nar. 1819 v Kodani, zemř. tamtéž 1890, — ačkoliv »skandinavismus«, s nímž setkáváme se v prvním jeho díle ouvertuře k »O s s i a n u« a v prvé symfonii z c moll, v pozdějších pracích jeho vyprchává. Jeho díla jsou pracována ve směru německých romantiků Mendelssohna a Schumanna. Napsal 8 symfonií, 5 ouver

tur, noveletty pro orchestr, komorní věci, několik děl sborových.
Vedle něho zmínky zasluhuje J a n P e t e r Hartmann, jeho syn Emil, Matthison Hansen, Aug. Winding, Valdemar Malling, Asger Hamerik, S c h y t t é, kteří psali komorní a symfonická díla, písně, klavírní skladby a opery. Jediný, jehož díla byla též za hranicemi dávána, jest A u g. E n na. Z jeho oper vyniká »Čarodějnice« a »Děvče se sirkami«.
B)	Ve Š v é d s k u vytvořil národní operu J. H a 11 s t r o m(»Král hor«). Pod vlivem německých novoromantiků jest A H a 11 é n, jenž vynikl na poli operním, a S j d g r e n, jenž pěstuje komorní a klavírní skladbu.
V N o r s k u. Největší representant hudby severní jest E d. H a g. G r i e g, nar. 1843 v Bergenu, zemř. tamtéž 1907. Veliký vliv na jeho tvorbu ve směru národní hudby měl R i k a r d N o r d r a a k (1842-1866), jenž jej upozornil na krásu národních melodií norských.
Griegova díla vyznamenávají se originální invencí a vzácnou náladovostí. Vyniká klavírní a houslový koncert, 3 houslové, 1 klavírní sonáta, sborová díla »Před branou klášterní«, »Poznání země«, hudba k dra-matu »Peer Gynt« (zpracovaná ve dvou suitách), suita pro smyčcový orchestr »Z dob Holbergových«, ouvertura »V jeseni«, Sigurd Jdrsalfar«, 10 svazků lyrických kusů pro klavír, ballada op. 24, četné písně atd. Vedle něho působil K j e r u l f, S v e n d-sen, Selmer a Sinding na poli symfonie, komorní hudby a klavírní skladby.
D)	V e F i n s k u založili národní hudbu Wegelius, Kajanus, Sibelius(»Labuf TuoneJská«, »Finlandia«, houslový koncert, písně, klavírní skladby), J á r n e f e l t, M elartin a i.

76. Vynikající francouzští novodobí skladatelé,

Francouzští novodobí skladatelé stojí pod vlivem mistru novoromantiků H. Berlioze, Fr. Liszta a R. Wagnera Charakteristickým pro jich tvorbu jest odvrácení se od směru operního, jemuž holdovali téměř výhradně skladatelé francouzští dřívější doby a sklon k hudbě instrumentální.
Tvůrcem nových směru ve Francii jest C é s a r F r a n c k, nar. 1822 v Lutychu, zemřel 1890 jako professor varhanní hry při konservatoři pařížské. Hlavní jeho díla jsou oratoria: »Ruch«, Redemption«, »Les Béatitudes«, » Rebekka«, 150. žalm, symfonické básně »Les Eolides«, »Les Djinns«, »Le chasseur maudit« (»Divoký lovec«).