XXXVIII.	CVRILL	71

V téže době ve Francii a sice v r. 1850 pomýšleli fysikové Moncel a Froment na otvírání ventilu elektromagnety. Myšlenku jejich snažila se uskutečniti varhanářská firma Stein a syn a postavila na světové výstavě pařížské elektro-pneumatické var-hany, které však netěšily se velkému úspěchu, nebof použito tu bylo elektromagnetů přímo ku zvedání ventilů, vpouštějících vzduch k píšfalám. Teprve znamenitý elektrotechnik, pozdější doktor práv Peschard ve spojení se jmenovaným již geniálním tvůrcem pneumatiky Barkerem vytvořil v r. 1867 prvý system elektro-pneumatických varhan, při nichž neotvíral již elektromagnet ventil píšfalový přímo, nýbrž malinký ventil pouštějící vzduch do mníšku, kterým teprve otvíral se ventil píšfalový. V systemu tomto zhotoveny byly ješté téhož roku prvé varhany pro Ameriku, jež byly vystaveny na světové výstavě pařížské, kde upoutaly pozornost varhaníka Brycesona z Londýna. Tento byl konstrukcí těchto varhan značně nadšen, a přičinil se o její rozšíření v Anglii. Po smrti Barkerově pokračoval Peschard sám ve zdokonalení systemu, v němž provedeny varhany v kostele sv. Augustina v Paříži a sv. Petra v Montrouge. Při obou těchto varhanách použito elektro-pneumatického rejstříkování.
Německo zůstalo daleko za Francií a Anglií, nebof teprve v r. 1870 učinila prrý praktický pokus firma Weigleová z Echterdingen u Stuttgartu postavením menších elektrických varhan, které bvly v r. 1873 vystaveny na světové výstavě ve Vídni. Varhany tyto měly vzdušnici kuželkovou a kuželkové ventily této vzdušnice zvedaly se přímo elektromagnety. Samozřejmě bylo třeba k tomu velmi silného proudu a tím i silné baterie, následkem čehož vyžadovala konstrukce tato značného nákladu, aniž by při tom poskytovala náležité záruky jistého chodu. Není tedy divu, že upadla soustava Weigleova v zapomenutí.
V r. 1883 přihlásila se konečně i Amerika s vlastním systemem elektropneumatických varhan a sice byla to firma Schmóle-Mols ve Filadelfii, která svojí soustavou odstranila mnohé z vad, jež vykazovaly soustavy již stávající. Soustava tato počala se ujímati nejen v Americe, ale i v Evropě, kde zejména pařížská firma Merklin a spol., jež si získala výhradné právo pro Francii, provedla v krátké době celou řadu varhan, z těchto největšímu úspěchu se těšily v r. 1886 postavené varhany v kostele St. Nizier v Lyoně. O varhanách těchto vyslovili se s velikým nadšením Franck, Dubois a Charpentier. Nemenšího úspěchu dodělala se táž firma postavením elektropneumatických varhan v kostele sv. Klotildy v Paříži, při nichž po prvé k vůli architektuře kostela byly varhany rozděleny na čtyřy díly, rozestavené na různých chorech a ovládané jediným hracím stolkem. Smělý tento pokus měl mnoho odpůrců a bylo třeba celé autority, jaké se těšil Franck, aby zaplašeny byly obavy proti tomuto pokusu pronášené. A skutečně obavy tyto ukázaly se po provedení úpině bezpodstatnými, nebof rozdělením nebyl souzvuk akkordú a melodií nikterak dotčen,
což nanovo dokumentováno bylo při
velikolepých 54tirejstříkových varha‑
nách v chrámu ve Valenciennes, které
bY1Y rozděleny na 3 díly.
	Téměř současně se soustavou Schmó-	f
le-Mols vytvořena i soustava geniálního
inženýra anglického Hope-Jonesa, který
byl dlouhá léta při liverpoolské elek‑
trické společnosti. Inženýr Hope-Jones
snažil se vytvořiti soustavu, která by
	vykazovala co nejmenší spotřebu proudu	Obr. S. Elektropneumatický kontakt rtutový.
a co největší jistotu hry. A skutečně
podařilo se mu toho docíliti tak zv. létacím ventilem a třecím kontaktem. Již prvé var-hany postavené dle jeho návrhu v r. 1885 v kostele sv. Jana v Birkenhead, osvědčily se velice dobře a byly příčinou, že zadány mu byly veliké varhany do kathedrály ve Worcester, při nichž použil inž. Hope-Jones po prvé elektrického rejstříkování, nahradil tahací knoflíky rejstříkové dvojramennými páčkami a umístil hrací stůl pod chorem. — Téměř při každém dalším stroji použil inženýr Hope-Jones nějaké novinky nebo nějakého zdokonalení. Tak byl to v prvé řadě sekunderní kontakt, který sloužil k tomu, aby menším nebo větším Qtisknutím tastu docílila se různá síla hlasu, dále bylo to automatické ovládání pedálových rejstříků, transposiční kontakt, pomocí kterého může varhaník základní polohu varhan o několik tónů zvýšit nebo snížit, a konečně kontakt vhodného