XXXVIII.	CVRILL	69

Při elektroventilátorech děje se regulo‑
vání rychlosti také ponejvíce automaticky
tím, že se dle toho, klesá-li nebo zdvihá-li
se měch, elektrický proud zapíná nebo vy‑
píná. V obou případech musí měch do-	uo
sáhnouti jistou maximálnou výšku, aby na‑
stalo vypnutí a musí klesnouti k jisté maxi-	1.-‑
málné hloubce, aby nastalo zapnutí proudu.	~‑
Uvádění elektromotorů v pohyb děje se	—	'_ -	s
v každém případě zapínacím přístrojem	v umístěným ve hnacím stolku. Jelikož jest
vždy třeba delší doby, než se uvede venti‑
látor, v piný pohyb, doporučuje se, aby
zapnutí proudu nebylo provedeno teprve
přímo 'před započetím hry a aby v krat‑
ších přestávkách se motor vůbec nevypínal	e	z
Při všech těchto zařízeních jest nutno,
aby varhanář dovedl vyjádřiti číselně spotřebu stlačeného vzduchu při těch kterých	-
varhanách a to počtem kubických metrů,
které dlužno varhanám za vteřinu dodá‑
vati, aby se dle toho mohla stanoviti veli‑
kost ventilátorů nebo měchů, elektromo-	r
torú a průřez přivodných kanálu. Až do	P
dnes stanovily se tyto rozměry pouze dle	n
zkušenosti a přoto se stávalo velice často,
že velikost měchů a kanálu stanovila se	I	Obr. 3.
podle počtů rejstříků bez ohledu na to,	Elektropneumatické var‑
zda při varhanách o stejném počtu rejstříků	_	hany soustava Columbany. jsou i přivodné kanály vzduchové stejně
dlouhé. Hraje totiž délka kanálu velice důležitou roli, nebof čím jest kanál delší a čím více kolen a záhybů vykazuje, tím větší ztrátu utrpí jím proudící vzduch na svém tlaku. A proto se při delších kanálech musí vždy zvětšiti přiměřeně velikost měchů a zvětšiti i velikost tlaku. Ku zabezpečení jistoty chodu elektromotorů užívá se obyčejně akkumulátorů, které by v případě, že by rozvodná sít elektrického proudu vypověděla službu, potřebný proud dodávaly.
A právě použití akkumulátorů při varhanách bylo by jistě přivedlo na myšlenku použití elektřiny k vnitřnímu zařízení varhan, kdyby již před tím zkušenosti, jež učiněny byly s pneumatickou soustavou, nebyly příčinou toho, že brzy po vynálezu Barkerovy pneumatické páky počalo se na použití elektřiny pomýšleti. Shledalo se totiž, že při větších vzdálenostech hracího stolu od varhan stává se ozev tónu velice pomalým a že následuje teprve delší dobu po zmačknutí klávesu. Závadu tuto snažili se varhanáři od-straniti čistě empirickým způsobem a sice pomocí tak zv. pneumatického relai=, obdobného účelu jako relais při telegrafu. Vyžadovalf totiž mníškový ventil, zejména při větších píšfalách značné množství vzduchu než se napinil, což mělo za následek, že při dlouhém vedení stlačeného vzduchu rourkou následkem tření vzduchu o vnitřní stěny roury a následkem odporu, kladeného různým zahýbánfm rourek, stlačený vzduch pomalu postu-poval od hracího stolu ku mníškovému ventilu a tón se pozdě ozval.
Vsunutím tohoto relais závada tato se značně zmírnila, nebof zmačknutím klávesů se na-piní nejprve velice malý mníškový ventil v relais, kterým otevře se přístup stlačeného vzduchu z relais ku vlastnímu, v bezprostřední blízkosti se nalézajícímu mníškovému ventilu, který pak propouští vzduch k píšfale. Úpiné odstranění této závady se ani tímto způsobem nepodařilo zejména při varhanách, kde rourey dosahovaly délky 10—15 m.
Věc se dá snadno vysvětliti.
Přetlak, který se při varhanách používá, bývá 100 ";;Z vodního sloupce. Při tomto přetlaku proudil by vzduch rourkami, kdyby nebylo odporu, vzniklého třením o stěny a v záhybech, rychlosti, která se dá snadno stanoviti základní rovnicí z aerodynamiky, dle
níž rychlost V	V 2XgXH — Woom za 1 vteřinu. Z toho jest viděti, že by stlačený vzduch, kdyby nebylo těchto odporů, proběhl rourku 5'oom dlouhou při rychlosti