XXXVIII.	CYRILL	51

školní nádvoří, ') ačkoliv poblíž jeviště zřízeno bylo u zdi nového chrámu od onoho vchodu, kterým chodí se z nádvoří školního do nového chrámu, až téměř ke chrámu sv. Klimenta ještě druhé, zvýšené hlediště pro vznešenější dámy, a ještě jiné vedle oné zdi, na níž vyobrazen je »Ukřižovaný«. Počasí toho dne bylo překrásné. 0 výsledku divadla úsudek se rtiznil. Ztratilo prý velmi na účinnosti tím, že jednotlivé akty nebyly několika slovy, jak dosud obvykle bývalo, vyloženy lidu latinskou a národní řečí, že nebylo téměř žádných meziaktí (intermedia), nýbrž jedním proudem vše od začátku až do konce bylo provedeno, a že nebyl předveden šašek, jenž by byl hloupě moudré řeči ved]. Je též jisto, že značný počet vlivných osob byl velmi uražen, poněvadž, ač zvláště ke zvýšení lesku tohoto divadla byli pozváni, bud z nepozornosti nebo z nepečlivosti našincri, bud proto, že domácí naši lidé, kterým úkol ten byl uložen, nemohli zdolati nával lidu, k divadlu úsilně se deroucího, anebo snad z obou příčin nedostali místa a tak jaksi s hanbou nuceni byli odejíti, poněvadž místa, která jim poukázána byla, dříve již jinými byla obsazena. Výloh napočítáno bylo za jeviště i hlediště, a co k tomu příslušelo, kolem 90 tolarů z nichž 70 uhradila hraběcí dcera paní z Pernštejna, poněvadž jmenuje se též Magdalena.« Ač při zápise tom není zmínky o hudbě, uvádíme jej přec, poněvadž týká ,e her náboženských, a se vší pravděpodobností hudebních nástroj>1 při hře též užito bylo.
Prvou jasnou zprávu o instrumentální hudbě ve chrámě nacházíme teprve k r. 1599, ale ze slov jako obvykle« je patrno, že už dlouho před tím hudebních nástrojů na kuru se užívalo. V témže diariu jesuitském čteme: »2. února byl svátek »Očištování P. Marie«, na kterýžto den mnoho lidí přistoupilo v našem chrámě k zpovědi a ke sv. přijímání. Toho dne byly bohoslužby slavně konány. Byly dvě zpívané mše sv.: jedna v kostele českém a k o o b v y k l e nejen se zpěvem, ale i s krásným doprovodem různých nástrojů hudebních, `) druhá v kostele vlašském s touže téměř okázalostí a s různými nástroji hudebními. Nešpory s touž, anr, i ještě větší oslavou byly zpívány, a po nich šlo obvyklé procesí, ovšem velmi slavné, jehož právě tak jako nešpor zúčastnili se nejdu-st. arcibiskup, osvícený p. Glesel, vyslanec benátský, uroz. pan ]an Václav a jiné osoby obého pohlaví, vznešené i prosté, a po tom procesí udělil nejdúst. arcibiskup zbožně všemu lidu biskupské požehnání.
Že však mnohem dříve nežli na sklonku XVI. století užíváno bylo hudebních nástrojú ve chrámech, toho důkazem jsou přísná nařízení, kterými Lohel, opat strahovský, visitátor a generální vikář řádu praemonstrátského, odstraniti se snažil v podřízených sobě klášteřích z kůrů hudbu instrumentální a zavésti zase čistý chorál řehořský. Instrukce jeho mluví sice jen o »zpěvu figurálním«, ale že není tu míněn pouze zpěv figurovaný, nýbrž doprovázený nástroji hudebními, vysvítá jasně z postupného znění těchto nařízení. Tak při visitaci kláštera Teplé 11. prosince 1589 nařizuje: »Figurální zpěv nedovoluje se, leč při největších slavnostech a v adventě při mších rorátních. Mimo to může býti připuštěn v době společného oddechu (rekreace) k vůli cvičení, souhlasí li převor.«') liný bod, téže otázky se týkající, při visitaci teplské 3. června 1593 upravuje nařízení ono: »Zpěv figurální nebudiž ve chrámě prováděn, leč jen při největších slavnostech, a to jen při Kyrie eleison, Ei in terra pax, Sanctus, Agnus l.iei a Magnificat. Ostatní části všecky bez výjimky nechf nekonají se jinak nežli chorálně.«') Podobně při visitaci kláštera Hradiště u Olomouce 1. února 1592 ukládá Lohel bratřím: »Figurální zpěv, jejž obyčej a směr řádu našeho nikterak nepřipouští, též v tomto klášteře bud odstraněn, vyjma že někdy varhany připojiti se mohou. Proto osoba světského kantora (laika) mezi bratry úpině je zbytečná a bezúčelná.«')
Dobře míněné snahy přísného Lohelia odstraňiti figurální hudbu z klášterů řádových, kamž zanesli ji jednak mladí kněží řádoví, v Praze a v Olomouci u )esuitů strtdující, jednak okolní šlechtici a zemané, míjely se však celkem úspěchem. Nařízení nejen že rok za rokem při visitacích opakována býti musila, nýbrž ještě r. 1613 nástupce Loheliův, horlivý generální vikář provincie česko-rakousko polské, opat strahovský
6) narea scholarum«, první nádvoří u koste!a sv. Salvatora.
) Nyní u sv. Salvatora.
') More solito, non tantum vivae vocis, sed variorum etiam instrumentorum musicorum concentu, elterum in Italico templo fere eadem solemnitate et instrumentorum musicorum varietate. 8) Acta visitationum v archivu strahovském str. 55.
Tamtéž sir. 91.
7°) Tamtéž str. 130.