42	CYRILL	XXXVIII.

hudby na pražské konservatoři a jako lektor na universitě. Napsal slavnostní mši, motetta,»Te Deum«, sonátu pro varhany. Hlavní jeho význam však spočívá v jeho pracích theoretiykých. (»O alterovaných akkordech«, »Kritické příspěvky k některým sporným otázkám vědy hudební« (viz ot. 1., 87 a 88!).
K těmto se čestně řadí V. E. Horák, Vácslav Jeremiáš, Josef Cainer, C. Sychra, J. Č. Drahlovský, J. E. Zelinka, O. Horník, Ed. Tregler, K. Douša, V. Říhovský, Norb. Ku-bát, Fr. Picka, Josef Nešvera, L. Holain, Josef Jirásek, Frant. Hruška a j.
Na vývoj církevní hudby v Čechách mělo veliký vliv ustavení »s p o I k u p ř á t e 1 c í r-k e v n í hudby« 1826, jehož zakladatelé snažili se o zvelebení církevní hudby v Čechách pořádáním vzorných produkcí a vy-pisováním cen za nejlepší církevní skladby. R. 1830 založil spolek jednoroční školu pro vzdělání varhaníků, jež 1835 rozšířena na 2 ročníky. Ředitelové varhanické školy byli: Jan Vitásek 1830—39, Karel P i t s c h 1842—58, josef Krejčí 1858 až 1865, F. Z. S k u h e r s k ý 1865—89, vesměs dobří theoretikové a skladatelé vážných církevních a varhanních děl; podobně na ústavě působili jako professoři R. F ů hrer, V. Novák, J. Studený, Z. Kolešovský, J. L. Zvonař, A. Průcha, Frant. Blažek, K. Stecker, Karel Knittl a Jos. Kličká. R. 1890 splynula varhanická škola, která byla za ředitelství Skuherského rozšířena na tři ročníky s pražskou konservatoři.
Důležitým pro církevní hudbu bylo též založení » O b e c n é J e d n o t y C y r i l l - s k é« r. 1875 a časopisu »C y r i l l a« msgr. Lehnerem, jenž pracoval ve prospěch reformy církevní hudby ve směru snah » Cecilianů« (viz ot. 78!).
Podobný význam jako varhanická škola pro hudbu církevní, měla k o n s e r v a t o ř p r a ž s k á, založena 1811, pro vývoj hudby světské.
Všickni téměř umělci čeští — produktivní a reproduktivní — prošli bud varhanickou školou neb konservatoři. Ředitelé konservatoře byli D i v i š W e b e r 1811—42 (viz ot. 72!), J. B. K i t t e 1 1843—65 (viz ot. 72!), J o s e f K r e j č í 1865—81, vysoce vzdělaný hudebník směru , bohužel hyperkonservativního, který se stavěl houževnatě 'proti tvorbě českých skladatelů ze-jména Ant. Dvořáka; dále A n t o n í n B e n-n e w i t z 1881—1901 (viz ot. 93!), A n t o-n í n D v o ř á k 1901— 4 (administrativním

ředitelem byl tehdy ustanoven Knittl), K. K n i t t l 1904—7 výborný organisátor, dirigent a theoretik.
Od r 1907 jest ředitelem konservatoře Jindřich Káan z Albestů. Nar. 1852 v Tarnopoli, navštěvoval v Praze Prokšův hudební ústav, byl pak žákem Viléma Blodka, 1874 absolvoval varhanickou školu, 1889 byl povolán za professora hry klavírní na konservatoř, 1909 jmenován předsedou komise pro st. zkoušky hudební. Napsal vedle četných skladeb klavírních (viz ot. 97.) řadu prací komorních, písně, symfonické básně »Pěvcova kletba«, »Hamlet«, »Sakuntala«, »Jarní eklogy«, »Sousedské«, 6 melodramat, ballady »Bajaja« a »Olim«, opery »Na útěku« a »Germinal«.
Nové, čistěmoderní směry representuje vůči cizině V í t ě z s I a v N o v á k, Josef Suk a J. B. Foerster.
Vítězslav Novák nar. 1870 vKamenici jako syn lékaře• obrátil se záhy od studia práv k hudbě. Byl žákem prof. Hostinského, prof. Jiránka a Ant. Dvořáka. V prvním období své tvorby podléhá vlivu Liszta, Cajkovského, Griega Patří sem klavírní trio op. 1.. ballada »M a n f r e d«, »V a r i a c e« na thema od Schumanna, »S e r e n á d y« ,» B a r k aroly«, »Eklogy«, klavírní kvartett z c moll. V druhém období přiklání se fakturou k tvorbě Dvořáka a Brahmse. K thematickému spracování používá nápěvů moravských a slováckých. Do tohoto období patří: (klavír ní quintett, smyčcový kvartett, »Ceskásuita , »Moravské písničky«, ballady: »Za-kletá dcera«, =Ranoša«, »Vražedný milý«.
Neščasná vojna«, symfonický obraz »V T atráchn »Sonáta eroica<,»Slovácká
s u i t a«. Ve třetím období své tvorby do-pracoval se vlastního, svérázného slohu. Díla z této periody řadí se důstojně k největším výtvorům soudobé literatury Patří sem klavírní trio z d moll, skvostnývzor monothematické práce, s m y č c o v é k v a r‑
t e t t o s nádherným fugovaným úvodem, řada krásných písní, »Z údolí nového království«, klavírní skladby »Pan« a »E x o-t i k o n«, především však symfonické básně : »O věčné touze-, »Toman a lesní panna« a mořská fantasie »Bouře'. Novák působí od roku 1909 jako professor komposice na pražské konservatoři a vychoval podobně jako Fibich velikou řadu výborných hudebníků.
J o s e f S u k, nar. 1874 v Křečovicích jako syn výtečného učitele hudebníka J. Suka, absolvoval pražskou konservatoř, kde byl žákem znamenitého houslového paedagoga