XXXVIII.	CYRILL	39

ladu pro mužské hlasy »Tři jezdci dvoj-sbor Odrodilec«, »Rolnická« pro mužský sbor, »Česká píseň« a »Píseň na moři« pro smíšený sbor, »Tři ženské sbory«, mužské sbory »Věno«, »Modlitba«, »Naše píseň«.
Hlavní snaha jeho nesla se však k tvorbě d r a m a t i c k é. První svou operu »Bra‑
n i b o ři v Cechách« napsal 1863; druhá »Prodaná nevěsta« vznikla v letech 1863-66. Obě díla byla provedena 1866. Již v »Branibořích« nalezl Smetana v lidových scénách šfastně národní tón, v »Pro-dané nevěstě« však podařilo se mu vy-tvořit operu ryze národní, v níž pojí se humor, něžný cit, samostatná invence a mistrná, Mozartova díla připomínající práce v okouzlující celek.
Dílo toto má pro českou literaturu hudební podobný význam jako Webrův »Carostřelec« pro německou a Glinkův »Život za cara« pro hudbu ruskou. Od té doby teprve lze mluviti o specificky české hudbě umělé. R. 186 marně ucházel se Smetana
o místo ředitele pražské konservatoře. Rozhodující osobnosti, — mezi nimi i slavný dějepisec dr. Ambros, — neměli pro význam mistruv porozumění. R. 1866 stal se kapelníkem prozatímního divadla. »Dali-bor«, vzniklý 1866-7 byl proveden 1868. V něm Smetana přiznává se za přivržence zásad Wagnerových, aniž by se však vzdal své umělecké individuality. Bohužel obecenstvo a kritika krásy »Dalibora« ne-pochopila a trvalo to drahně let, než umělecký význam této mistrné práce ve vlasti byl doceněn. Ještě dále šel Smetana ve své »Libuši« (1871-2). Byla ponejprv pro-vedena při otevření Národního divadla 1881. Uzavřená čísla (arie, duetta) atd. vymýtil a důsledně použil motivů příznačných; orchestr veden polyfonně amistrně vystihuje náladu; hudba vyrůstá ze slova.
R. 1873—4 vznikly » D v ě v d o v y« (prov. 1874). Hlavní význam tohoto díla spočívá ve zdařilém spojení graciesního, konversačního tónu s jadrnými, národním rázem se nesoucími zpěvy a tanci lidu venkovského.
R. 1874 počal Smetana trpěti sluchovými hallucinacemi a 20. října t. r. ohluchl. Vzda 1 se svého místa kapelnického a odstěhoval se 1875 trvale z Prahy ke svému zeti, nad-lesnímu Jos. Švarcovi do Jakbenic. Tam napsal poslední své tři opery: »H u b i č k a« 1876 (provedena téhož roku), »T a j e m s t y í« 1877—78 (prov. 1878) a »C e r t o v a s t ě n a« 1881- 2 (prov. 1882). Poslední dramatická práce mistrova, romantická zpěvohra »V io-1 a«, zastala nedokončena. V Jakbenicích vznikl též nádherný cyklus symfonických

básní » M á v 1 a s t «, věnovaný městu Praze (Vyšehrad, Vltava 1874, Sárka 1875). Z českých luhú a hájův 1875, Tábor 1878, Blaník 1879), poslední orchestrální jeho dílo »Pražský karneval« ve formě suity (1883) a epochální smyčcové kvartetto » Z m é h o života« z e moll, rozhodně jeden z nejoriginálnějších výtvorů na poli komorní hudby po Beethovenovi. (Druhé kvartetto z d napsal 1882—1883.) Též nejkrásnější jeho klavírní díla spadají v tuto dobu : Etuda »Na břehu mořském«, »Ceské tance-, »Ctyři polky« (nejkrásnější třetí z F ; pro klavír a housle »Z domoviny«, pro zpěv »Večerní písně« na slova Hálkova. Smetana zemřel 12. května 1884.
Vytvořil v symfonii, symfonické básni, v písni, v hudbě komorní, klavírní a sborové díla mistrovská, odlišná svým originálním rázem naprosto od tvorby současné. Jeho předehry k »Libuši« a k »Prodané nevěstě«
»Symfonické básně«, kvartetto e moll, »Ceské tance« náležejí k nejkrásnějším výtvorům světové literatury hudební. Přes to však hlavní význam jeho spočívá na poli hudby dramatické. Že stvořil českou národní operu, bylo j)ž podotknuto. Byl umělcem pokrokovým do krajnosti; neuzavíral se reformě Wagnerově a Lisztově, dovedl však ve všech svých projevech uhájit vlastní umělecký ráz.
A n t. D v o ř á k narodil se 8. září 1841 v Nelahozevsi ; otec jeho byl řezníkem-První vzdělání hudební obdržel od »českých kantorů« Spitze, Liehmanna a Hankea. R. 1857 stal se žákem varhanické školy, kde učil se u Blažka, Zvonaře a Krejčího. Od roku 1862 - 70 byl violistou u » Pro zatímního divadla«, 1873 provedl Bendl jeho hymnus »Dědicové Bílé hory« v koncertu Hlaholu, o rok pozděii Smetana jeho symfonii Es dur ve Filharmonii. R. 1873 stal se Dvořák varhaníkem u sv. Vojtěcha a obdržel státní stipendium, jež mu vymohl Brahms, nadšen jeho >Moravskými dvojzpěvy«. Velký úspěch tohoto díla, vydaného od Simrocka, byl pře-konán 1879 v Londýně provedenými »S 10-v a n s k ý m i tanci«. Od té doby stalo se jméno Dvořákovo slavným po celé Evropě. Celá řada hudebních společností jmenovala ho svým členem, universita v Praze a Cambridge udělily mu čestný doktorát. R. 1890 stal se professorem pražské konservatoře, 1892 ředitelem »National Conservatory of Music of Amerikan v Novém Yorku, 1895 vrátil se do svého dřívějšího postavení v Praze a stal se 1902 ředitelem pražské konservatoře. Zemřel náhle 1. květ-na 1904 v piné tvůrčí síle.