XXxviii.	CYRILL	35

Mikuláše na Starém městě, jménem pak uveden k r. 1376 kněz Mikuláš, jenž byl varhaníkem u sv. Mikuláše na Malé straně.'°) Mnohdy zastával takovýto kněz-varhaník zároveň i jinou službu kostelní jak patrno z případu při kostele sv. Havla, kde kněz Jakub z Domažlic (k r. 1380 jmenovaný) byl spolu sakristanem i varhaníkem. Jinak však, jak se zdá, nepřekáželo varhanictví ani u zastávání jiných i vyšších úřadů duchovních. Tak varhaník Jan neznámo přj kterém kostele k. r. 1349 uvedený byl advokátem při konsistoř] (prokurator consistorii).11)
Pro varhaníka v kathedrálním chrámu sv. Víta zůstalo však stále nezbytnou podmínkou vyšší svěcení K velikému počtu duchovních tomuto chrámu za Karla IV. přidělených náležel i »ředitel varhan« (organista), jenž by1 knězem 12) a měl, jak z pozdějších zápisků vysvítá, povinnost sloužiti denně mši za zemřelé. Byl tedy současně i ollářníkem."') R. 1416 byl jím jakýsi Prokop.')
V klášteřích zůstávalo stále ještě pravidlem, že varhanictví přidělovalo se vždy někomu z členů řádu.'') V listině kláštera sv. Tomáše na Malé straně uvádí se (r. 1414) jako řeholní úředník (vedle kantora, sakristy a j.) i organista.1G) V benediktinském klášteře sv. Ambrože byl varhaníkem řeholník Mikuláš (zaznam. k. r. 1377). 1')
Jinak tomu bylo ve farních kostelích venkovských. Zde opatřoval se kostelní zpěv z nedostatku potřebného kněžstva cestou jinou, prostřednictvím farních škol, jež dodávaly dosti vycvičených zpěváků pro své kostely. Bízení pak zpěvu příslušelo pravidelně samému správci školy (»magister scholae«), ") jenž případně i doprovázel sám zpěv varhanami. Případ varhaníka-uč i t e 1 e ve vsi Staré na Jičínsku k. r. 1408 zaznamenaný,") byt i ojedinělý, zůstává přece jen zajímavým, nejstarším dokladem zjevu v pozdějších dobách tolik se rozmohšího a hluboko se zakořenivšího — varhaničení učitelstva. Oproti varhaníku knězi stojí zde tedy varhaník laik, ovšem jako učitel (a jako školy farní vůbec) zcela na vrchnosti církevní závislý. Varhanictví pak ani v tomto případě není zaměstnáním samostatným souvisejíc úzce s povinností učitelskou, ba přímo z ní vyplývajíc. Ano pak spočívalo mnohdy v rukách první osoby ve škole, správce školy, zároveň ředitele kostelního zpěvu, nebylo také nijakou snad pouze podřízenější službou kostelní.
Za to v a r h a n í c i z p o v o 1 á n í stáli hudebně velmi nízko. Jsouce postaveni na roveň potulným pištcům, hudcům a jiným hudebníkům počítáni byli mezi řenteslníky. V Tomkově seznamu řemeslníků v letech 1348—1419 v Praze usedlých zaznamenán i varhaníka") Rovněž v českém překladu kroniky trojanské (z r. 1411) v místě, kde vyčítají se řemeslníci po ulicích města rozsazení, jmenují se i varhaníci a s nimi spolu i varhanáři.') Mezi vyrabitelem určitého nástroje a výkonným hudebníkem (jako při nástrojích jiných) nečiní se co do umění vůbec žádného rozdílu. Varhanictví tedy jako povolání samostatné provozovalo se čistě po živnostnicku. Přes to nevyhýbaly se mu ani osoby jinak společensky výše postavené a dosti zámožné. Tak varhaník Mikuláš byl konšelem na Malé straně (zaznam. k. r. 1352),`) a varhaník Jeroným k. r. 1414 připomenutý měl na Novém městě ve Spálené ulici dům.") Z měšfanů uvádějí se po r. 1417 jako varhaníci Čert a Chrysostom oba na Starém městě pra2ském.24)
10)	Tomek 1. c. III, 31. V, 191‑
Tomek V, 170, 110.
') Tomek II[, 29.
13) Rkp. arch. kap. pražs. (neznam.) fol. 64, a. 1410: »Altare S. Viti, cotidie missa defunctorum per organistam.« — ib. fol. 32, r. 1415; Item in magno altari S. Viti cottidie missae defunctorum per organistam.« V. Tomek: Základy star. místop. pražs. IV, dod. s 247, 248, 246.
Tomek V, 136.
Tomek III, 230.
10) Zikm. Winter: Život církevní v Čechách. Praha 1846, II, 744.
17) Tomek V, 218.
1s) Tomek III, 264.
1`') Srv. nahoře s. 155, p. 13.
20) Tomek II, 379, p. 84.
2') Historie.trojanská, kn. V, kap. 3.: »O ustavení města Troje nového a hradu v něm, a o osazení jeho měštany a řemeslníky, a o hrách tu v městě vymyšlených. — A po těch ulicech zdělána biechu bydla a stavadla všelikterakým řemeslníkóm: — onde varhanáři, onde varhanníci.< (K. J. Erben: Výbor z literat. ces. II, sp. 88, 92. Srv. Tomek, Věstník Král. C. Spol. Nauk 1869, 69 n.
22)	Tomek V, 89.
23)	Tomek: Základy st. místop. pražs. II, XXVI, 80. Ve Spálené ulici číslo 98, st. 95, 1414: Jeronymi organistae.
Zikm. Winter: Dějiny řemesel a obchodu v Cechách v XIV. a XV. stol., v Praze 1906, III, 450.