P. C ó] e s t i n V i o e l 1, Initia Tractatuum musi-CeS, Štyrský Hradec, Ulr. Moser, 1912, brož. 15 K, VI. a 352 stran. Initia tato jsou počáteční slova kapitol a odstavců 26 rukopisných památek středo-věku. Nutné dílo ke katalogisaci rukopisův.
K. L o c h e r, Die Orgelregister und ihre Hlangfarben, E. Baumgart 1912, IV. rozmnož. vydání. Látka knihy jest seřazena lexikálně. Důkladně pro-brány jsou otázky o moderním zařízení varhan. Dobré pro kollaudatory varhan.
NáŠ poklad. Kytice 150ti národních písní česko-slovanských, uspořádal Ferd. Sládek, vydal Fr. A. Urbánek v Praze, vedle Národního divadla. Cena K 2--. — Upozorňujeme na sbírku tuto nejen jako na sbírku 150ti perel našich písní národních, — nýbrž jako na »opravdový poklad«, který v pěkné harmonisaci pp. J. Malát, V. J. Novotný a Ferd. Sládek, v ladné své úpravě a nepatrné ceně K 2'—, vřele možno doporučiti našim Cyrillským Jednotám při sestavování programů jich koncertních zábav.
Na DuŠ1Čky (2. listopadu) jest nařízeno recitovati jen nové »Officium Defunctorum=.
Mariáské lidové nešpory k odpoledním pobožno-Stem. Text rhytmisoval nástupce prof. Musila v Olomouci, prof dr. HeiéI, známý náš biblista. Parti tura dána bude přílohou k »Cyrillu ; hlasy pro lid (žalmy) za nepatrný peníz lze již si objednati. K ne šporám přidána jest vhodná předmluva, jež uvádí zpěváka do smyslu jednotlivých žalmu.
Yelkopáteční oratorium „ řfa Golgotě” pro smíšený sbor, sola s pruvodem varhan od C. S y c h r y vydá v nejbližších dnech Obecná Jednota Cyrillská za režijní cenu.
Upozorňujeme na toto výborné dílo mistrovo všecbny naše Jednoty a chrámové sbory, aby je sťaly na svůj svatopostní repertoir. Lze je snadno provésti, bez velikých obtíží a není dlouhé. Prof. S t e c k e r dílo velmi pochválil v Hudební Revui, když bylo po prvé z manuskriptu provedeno samým autorem v Ml. Boleslavi. Připomínáme, že oratorium toto n e b u d e přílohou ~Cyrilla nýbrž že je prodává administrace Cyrilla , Smíchov, 271.

E—	—E
ČINNOST CYRILLSKÁ
V Bratronieíeh o letošních vánocích dávány o pulnoční a o třech králích pěkné Malátovy koledy, jež přičiněním p. ředitele kůru, řídícího učitele Vitouše, ač při skrovných silách, dosti slušně byly provedeny. P. řídící vůbec za svoji ochotu na choru zaslouží pochvaly, ač mu schází zpěvácký dorost, který si dosud nemohl vychovati, neb jest zde teprve nedávno. Na venku kolem Kladna a Rakovníku bohužel pro politické boje ztrácejí lidé smysl pro umění, hudbu a zpěv. - -Jos. Tichovský, správce k.-a. vikariátu v Bratronicích, p. Unhošf.
Zelená Hora. u Nepomuku. Dne 15. srpna 1911 byly provedeny při primiční mši sv. (prince Her-varta Auersperga) násled.skladby: K._Douša »Missa solemnis«, Tregler »Ave Maria«, Ríhovský »Assumpta est«, J. Foerster »Pange lingua« E-dur (pětihlasé). Chorálně: introit, communio, Veni Creator Spiritus. Po mši sv.: Gregora, »Zpívej duše Pánu žalmy«, —Řídil Jindřich Březina. řed. kůru.

XXXVIII.

Cyrillo-Methodějská knihtiskárna. V. Kotrba v Praze. — Nákladem Obeené Jednoty Cvrillské.

32	CYRILL
-	Y
Methoda díla, stručně ovšem vytčená, je následující: Počátek vysvětluje pojem tonality, která určena jest třemi základními trojzvuky (I., IV. a V. stupně). Dle toho principu dává harmonisovati počáteční diatonické melodie pouze uvedenými třemi trojzvuky. Před první samostatnou žákovskou prací předesílá ovšem všeobecná pravidla harmonisační a vedení hlasů,nc však pouhým konstatováním, nýbrž logickým odúvodněním na základě sluchových doj-mu. Zajímavé je, že ve stati o vedení hlasu objevuje se i zákaz tak zv. antiparallel a v mnohých případech i parall. tercí a sext. Hned následující kapitola pojednává o obratech tří hlavních trojzvuku. Novým v jistém ohledu je názor autorů o kvartsextakkordu, jemuž jen v málo případech přisuzuje se význam druhého obratu trojzvuku, spíše vznik jeho odůvodňuje se užitím střídavých tónů v širším slova smyslu (průtahu, střídavých tónu v užším slova smyslu, pruchodu). Dle toho cení kvartsextak. pouze jako nahodile vzniklou konsonanci - »Auffassungsdissonanz « (H. Riemann: >• Scheinkonsonanz« ). Zvláště pečlivý rozbor této části doplňuje i úlohami s užitím 6 a "l, ve smyslu »zdánlivých« konsonancí. Harmonisační materiál rozšiřuje poté o dominantní septimový a nonový akkord s obvyklými převraty. Te-prve po důkladném osvojení si této látky postupuje k trojzvukům ostatních stupňu diatonické stupnice. Tyto vedlejší trojzvuky nepodává však jako prvky, nýbrž vznik i platnost jejich přenáší zpět ku třem základním trojzvukum; jinými slovy: harmonie vedlejších trojzvul{ů (septakkordú) jsou jen zástupci tonální harmonie základní. Kromě toho dává vedlejším trojzvukům také význam mimotonálních harmonií. Kapitola VI. rozšiřuje obor tonality o při-rozenou (áolickou) a dorickou toninu mollovou. Stat o průtazích, střídavých notách a pruchodech neodlišuje se znatelně od theorie starší. Zajímavo je však, že před uvedením aklcordu alterovaných pojednává o diatonické modulaci, která v starších učebnicích, sloučena jsouc s modulací chromatickou a enharmonickou, tvořila již závěr látky, od žákú, jak zkušenost často dokazuje, jen povrchně vždy studovaný. Staf alterovaných akkordů je zvláště cennou svou methodicicou článkovaností. Methody starší znesnadňují, ba přímo znemožňují pravé po-chopení alterace přílišným hromaděním látky, z čehož u žáka tíže chápajícího musí povstati chaos, u pru měrného dojem neurčitosti, vedoucí v nejlepším případě lt řemeslnému mechanismu. Oddíl knihy o alteraci zasluhoval by samostatného posudku s hlediska methodického. Pojem alterace v širším slova smyslu zaměňuje se dále v běžné slovo >,chromatiky,, jíž ve funkci modulace, prutahu a p. a enharmonických změn věnována je značná část textu.
V dodatku demonstrována je analyse příkladů skladeb rázu nejmodernějšího s poukazem na jisté volnosti harmonické i melodické (vedení hlasů). Malá stat o toninách církevních a hudbě exotické uzavírá knihu.
»Příklady« odděleně vydány R. Louisem po-dávají rozsáhlý, ovšem ne vždy snadný materiál k praktickému spracování látky. Neocenitelná přednost jejich je, že pracují s rhytmem, čímž žáka nabádají ke kombinaci a vynalézavosti rhytmické. Ze úloha taková na klavíře přehraná úpině jinak zní, než známé příklady s charakteristickými, »ne-konečnými« notami půlovými, a že žáka k práci len pobádá, dokázati by mohla denní paedag. zkušenost.
Harmonii Thuilleovu možno všem učitelům a všem »vážně«, samostatně studujícím co nejlépe doporučiti.