20	CYKILL	XXXVIII.

zatelem). Postřehovali-li jsme u obou předešlýrh mužů hlavně symbolický výraz jejich stesků (instrum. hudba vůbec je svodem dáblovým), zde setkáváme se s názorem podobným, konkretněji vysloveným. Jsouf prý »ohebné zvuky varhan« stejně jako vícehlasý zpěv i vyzdobené oltáře jen svůdným lákadlem, jímž vábí mniši a pod. lid do svých
kostelů .20)
H u s sám zachovává ve svých výrocích o kostelní hudbě a zvláště o varhanech střední cestu. Zásadně proti varhanům ničeho nenamítá. Vycházeje totiž z předpokladu, že Boha možno oslavovati zpěvem, uznává, že jeden druh uctívání Boha by unavoval svojí jednotvárností, a souhlasí proto s tím, že v kostele střídá se zpěv se čtením a s hrou na varhany.=`) Za nezbytnou podmínku však stanoví, že toto provádění kostelní hudby nesmí býti ledabylé, nesmí býti pouhým smyslovým požitkem pro věřící, nebo snad do-konce hudbou, jež spíše pobádá k tanci než k náboženství.") Nebof vlastním a hlavním účelem účasti lidu při bohoslužbě jest modlitba. Proto nesmí se hudby instrumentální nadužívat na úkor této, nebof sama modlitbou není.23)
Projevovali-li reformátoři přesvědčení své hlavně slovem přímo nebo nepřímo více nebo méně ostře pronášeným, promluvil 1 i d způsobem svým — hned hotovým činem. Již v první bouři po smrti krále Václava IV. X17. srpna 1419) vrhl se rozkacený lid na kostely a kláštery pražské a ničil v nich vše, co upomínalo na stávající řády, rozbíjel i varhany — »svod a vynález ďáblův, lákadlo kněží a mnichů.«t4)
Toto soustavné r o z b í j e n í v a r h a n nebylo snad jen výsledkem okamžitého vzplanutí vášně rozbouřeného davu, jenž ničil v kostelích vše, nač přišel, nýbrž mělo zajisté podklad hlubší. Byl to všeobecný odpor proti varhanům (jako proti obrazům, oltářům a pod ), jenž přešel brzy i v učení strany t á b o r s k é. V jedno m ze 72 artikulů této strany (z r. 1420) zavrhuje se totiž mezi jiným i hra na varhany jako »posměch a marnost a uší daremné lektání a dyndování kratochvilné«.'')
I není divu, že toto usilovné rozbíjení varhan opakovalo se potom jetě častěji při různých příležitostech v Praze i na venkově. Tak po vzdání se Vyš e h r a d u (1. listopadu 1420) vnikl lid ještě téhož dne odpoledne do hradu a ničil v kostelích jeho obrazy, oltáře, varhany, stolice kanovnické a j. v.26) Podobně stalo se v K u t n é H o ř e (r. 1421,E 31. října), kde vojsko husitské proti vůli hejtmanů vniklo do kostela sv. Jakuba (»ecclesia magna«) a zničilo tam mimo jiné i varhany.'")
20) »Appropinquante enim sollemnitate ecclesiae dirigent ministros suos per vicos et plateas ad conquirenda cortinas et ornamenta preciosa, ut sic velud aucupes alliciant et bursas eorum evacuent, soli avaricie intendentes, nunc ergo per cantus multiplices clericorum, nunc per sonos flexibiles organorum, nunc per apparatus solemnes altarium.« Synod. kázání Stoupnovo. (Flajšhans, Věstn. Čes. Akad. XIII, 1904, 816. Nejedlý 1._c. 97, p. 2.)
2') »Proto kněžie a žáci proměnují v kostele obyčej, že jednak zpievají, jednak čtú, jednak na varhany hudú, aby i jim i lidem jiným z proměny bylo chutnějí sě modliti«. Výklad páteře (Erben I, 300 .
22) »Též i my máme pilně lid vystřéhati hlúpý a hovadný, jenž opustě vieru a žádost duchovních věcí, přieliš pasě čichy své. — Sluch pasě v zvuku zvonóv, varhan, v zvoncích, v zpievání neslušném, enž viece popúzie k tanci než k náboženství.« Výklad desatera (Erben [, 77).
2:11 »Ač straka neb jiný pták řieká slova modlitebná, však v pravdě nemodlí se; a varhany, ač vznie, však sě nemodlé., Výklad páteře i Erben I, 308). — . Cantant quidem, ut magis placeant populo quam deo. — Unde quaeso in ecclesia tot organa, tot cymbala, tot monstruosa cantica? — Haec Bernardus.« (Opera Hussii II, 30 a.) Srv. Nejedlý 1. c. 171 n. p. 1, 177 p. 3, 180 p. 5, 25 p. 1.
24)	Item feria V. post Assumptionem beate Marie Virginis, alias die XVII. mensis Augusti, sequenti scilicet die post mortem regis Wenceslai, quidam ex populo communi seu vulgo congregati magistri civium Antique civitatis Johannis scilicet Bradati cum consensu per ecclesiae ac monasteria in civitate sita Pragensi omni timore postposito discurrebant et organa ac vmagines ecclesiarum precipue illarum, in quibus communio calicis minime admittebatur, plebanis ecclesiarum ac religiosis fugam ineuntibus seque a conspectu vulgi ipsius abscondentibus pre timore, confringebant, comminuebant ac violabant, adversariis veritatis timore magno ac tremore arescentibus. (Vavřince z Březové kronika husitská, FRB V, 347, a. 1419.)
»Podpisují se artykulové sepsaní bludní a kacířští od kněží táborských kázaní a ohlašovaní lidu : -- 72. Item na varhany hudení a na čtyry hlasy neb na pět zpívání v kostele, kdež jest vzáctná chvála a čest pánu Bohu, nastojte! a líbezná, to praví posměchem a marností býti, anobi2 pouhé marným lidem světským uší daremné lektání a dyndování kratochvilné.« (FRB V, 454, 458, a. 1420.)
Y°) »(tem in die Omnium sanctorum regales cedunt Pragensibus secundum litere tenorem d? Wyssegrado, — et statim eodem die post prandium, populo communi violenter Wyssegradum ingrediente, in ecclesias irruunt, vmagines, altaria, organa, sedes et cetera ecclesiae ornamenta cum magno strepitu concuciunt et disrumpunt.« (FRB V 442, a. 1420.)
27) »Item anno eodem (1421) prope festum Omnium sanctorum Pragensis exercitus civitati Montanorum appropinquando pervenit. Die etiam eodem hora quasi vesperorum ymágines ac organa in magna ecclesia in frustra concuciunt cornibus altarium non parcentes.« (FRB V, 520 a. 1421 Oct. 31.)