18	CYRILL	XXXVIII.

stinký průvod. Jinak provázení obzvláště tehdejšího bohatě zdobeného zpěvu liturgického snad v unisonu nebo v oktávách bylo by na podobných nástrojích prostě nemožným. Ovšem držením jednoho, dvou tónů na způsob prodlevy a občasným jich střídáním dal se provázeti zpěv i sebe ozdobnější. Na těžkopádnou hru srážením klávesů pěstí po-ukazuje i termín, jehož se o hře varhanní užívalo ještě v XV. stol. — >organa tangere« (jako něm. »Orgel schlagen.«)')
Přes tuto primitivnost hry pokládal se přece jen zpěv s průvodem varhan za vzácnější, slavnostnější, a neužívalo se ho při všech zpívaných mších bez rozdílu. 0 nadaci na zpívanou mši s varhanami v Týně byla již řeč.') Než ani v metro,olitním chrámu sv. Víta nezpívalo se při všech mších s průvodem varhan. Tomu zůstaly vyhrazeny jen zvláštní příležitosti a větší svátky.')
Na ta zdá se poukazovati i označení graduálu pro varhaníky — »graduale parvum na rozdíl od graduálu pro denní potřebu zpěváků.') Varhaník měl patrni ve svém graduálu jen ty zpěvy, při nichž průvod varhanní byl předepsán.
Jistou protiváhu neumělosti varhanního průvodu a zároveň nemalé jeho obohacení mohlo tvořiti spoluužití nástrojů jiných technicky k doprovodu již uzpůsobilejších. Přímých dokladů o přibírání nástrojů ostatních ku provázení církevního zpěvu nemáme, ačkoli jistě ne náhodná kombinace cythary s varhanami v žaltáři třebnickém i použití citátu z písma v kronice zbraslavské oba nástroje v téže spojitosti uvádějící poukazují dosti určitě na to, že již tehdy hrálo se kromě varhan při zpěvu i na nástroje jiné (strunové, drnkací).') Později stávalo se tak ještě častěji a u větší míře i na úkor ryzosti a vážnosti samého liturgického zpěvu, tak že posléze sám arcibiskup Arnošt z Pardubic viděl se nucena vymýtiti úpině hudbu instrumentální z chrámů, vyjímaje varhany. V zákazu tom r. 1366 vydaném a synodou obnoveném') uvádějí se dva druhy nástrojů strunových (smýkací a drnkací) : figella, cythara a psalterium a zákaz sám odůvodňuje se tím, že hra nástrojů způsobuje v lidu nepobožnost, tělesnou žádost, marnivost a jiná pohoršení.`') Jisto jest, že uváděním nástrojů ve světské hudbě užívaných do chrámů, vneslo se tam i mnoho světského živlu, rozpustilé písně a rondelly, jež přirozeně ohrozily vážnost zpěvu i bohoslužby vůbec, zvláště když počaly se hráti i na varhany."') Než i z čistě hudebního stanoviska musil průvod nástrojný, dle tehdejšího zvyku v parallelních quintách, quartách i sextách nebo na způsob improvisovaného diskantu prováděný") dusiti, (plynulosti linie chorálních melodií. Oproti tomu stál tu ovšem průvod varhanní s tou předností, že při vší své nehotovosti nepřekážel pinému rozvinutí i nejozdobnějších koloratur liturgi ckého zpěvu.
A u t o r i t a c í r k e v n í, nespokojivši se tedy pouhým zákazem hry světských písní a rondellů na nástroje při bohoslužbě, sáhla k prostředku ještě radikálnějšímu — úpinému vyloučení hudby instrumentální z kostelů vůbec. Jen varhany výslovně ze zákazu toho vyňaty a uznány tím za jediný, officielní nástroj hudby církevní. Arcibiskup jednal zde v nátlaku naléhavé potřeby rázného a definitivního odstranění vzmáhajícího se nešvaru a zaujal tím ovšem stanovisko ku hře nástrojové v kostele krajně odmítavé.
K jiným výsledkům méně příkrým, ale také skutečným poměrům méně odpovída‑
3)	V uvedeném iiž zápisu v Libri erect. z r. 1408 praví se výslovně: »pro tangendis organis«. Viz nahoře str. 27 poz. 33.
»Praedicta missa cum organorum canhi cantari deberet« (Libri erect. II, 236). Viz nahoře str. 25, poz. 28.
~') Jt. in vigilia conversionis S. Pauli non fit praepulsatio, in crastino vero in die convers. s. Pauli. fit missa defunctorum magna, et missa magna cantatur hoc die cum organis. (Rkp. kap. pražs. po r. 1416.) Srv. Tomek: Základy starého místopisu praž. oddíl IV. s. 248-250.
°) Inventář chrámu svatovítského z r. 1387.: »Libri gradualium. — 10. Duo gradualia cotidiana integra, quibus utuntur chorales. — 12. Duo gradualia parva antiqua, quibus organistae utuntur.« (Podlaha-Šittler: Chrámový poklad u sv. Víta v Praze. Praha, 1903, III, s. XLIX.) Dle Konráda zaznam. totéž i v inv. z r. 1374. (Method VI, 54?. Podobně v invent. krumlovském z r. 1418: »Item gradualia duo pro choro. Item gradualia unum parvum pro organis. (FRA XXXVII Pangerl, Urkundenbuch von Goldenkron, 392.)
7) Viz nahoře s• 22, 18 p. 13.
3) Ferd. Tadra: Cancellaria Arnesti (AOG LXI, 493--4): »Inhibicio, ne misse fiant intermixtis musicis instrumentis.« »organorum dumtaxat symfonia excepta.« H&fler: Concilia Prag. s. 131: »deus in modulatione cantus instrumentalis non delectatur, sed potius in devocione cordis.«
°) Ex quo indevocio surgit in populo, zelus carnalis seu illicitus pullulat, vigoratur vanitas et per multa scandala gravatur.« (Tadra 1. c.)
10)	Hófler: Concilia Prag. 13. Tomek: Děj. města Prahy III, 207.
Nejedlý : Děj. předhus. zpěvu 92.