XXXVII.	CYRILL	7

kde. Fiihrer, napsal ještě několik menších skladeb.
V prvních dnech pobytu jeho v nemocnici navštěvovali ho jeho známí a udíleli mu podpory. Později však po několik dní nemohli ho pro své zaměstnání navštíviti. Když pak Cyrill Wolf přišel po několika dnech za ním do nemocnice, byl nemile překvapen zprávou, že Fúhrer po desíti-denní nemoci zemřel 28. '1 i s t o p a d u. Poněvadž se do tří dnů nikdo o obstarání pohřbu nehlásil, byl pohřben zadarmo spolkem sv. Josefa z Arimathie do šachty na hřbitově ve vídeňském předměstí Wáhringu. Cyrill Wolf sebral mezi přáteli a příznivci Fúhrerovými malý obnos, za kterýž byl na hrobě Fúhrerově postaven dřevěný kříž.
Kříž časem zpráchnivěl a byl odstraněn, tak že již nic neoznačuje místo, kde Fúhrer odpočívá.

V.

Robert Fúhrer byl muž velice vzdělaný a talentovaný, mluvil plynně česky, německy a latinsky, a pokud se týče hudby, Vitásek sám ho nazýval svým nejlepším žákem. Byl znamenitým virtuosem na var-hany, jímž se stal, jak sám doznává, studiem skladeb starých českých mistrů a jako varhaník na Strahově vlivem tehdejšího ředitele kůru tamějšího, lana Kuchaře, jednoho z nejznamenitějších varhaníků té doby. Bohatost hudebních myšlenek byia mu vydatnou podporou při skladbě.
Pro jeho obeznalost v hudbě brávali ho Vitásek a Tomášek často do hudebních večírků, které tehdy pořádávala pražská šlechta ve svých palácích. Fúhrer byl ke každému zdvořilý a laskavý, mimo to příjemný společník, tak že byl velmi oblíben a vážen jak v Praze tak i později ve všech městech, kde působil. Nešfastné manželství však a přílišná náklonnost ke schůzkám s přáteli, které štědře hostil, učinily hned v mládí z něho člověka lehkomyslného, který vy-dával mnoho peněz, jichž dovolenými a ne-dovolenými prostředky hleděl si opatřovati. Proto brával ode všech nakladatelů svých často zálohy, a neměl-li právě více skladeb hotových, prodával některé skladby své dvěma až třem nakladatelům najednou. Tak prodal na př. Josefu Aiblovi v Mnichově čtyři mše pro smíšený sbor, 2 housle, basu a varhany; mše Aibel vydal pod jménem vWintermessen«; k první z C dur, připsal Fúhrer ne dlouho nato 2 klarinety a 2 rohy a prodal ji A. Bóhmovi v Augs

burku, u něhož vyšla jako » M i s s a 'b r e v i s e t f a c i l i s,« čís. 2. U Bdhma vydaná »Missa sacra in F dur« vyšla ještě u dvou jiných nakladatelů pod různými jmény. O Schubertově mši z G dur bylo již dříve pověděno.
V době, ve které se potuloval v zemích alpských, nemaje stálého honorovaného za-městnání, dovedl žíti velmi skromně ; jak-mile však dostal od nakladatele honorář, probouzela se v něm opět lehkomyslnost a zase častoval v hospodách známé své, žije ode dne ke dni. Slabou stránkou jeho povahy byla smyslnost, které nedovedl potlačiti.
Byl-li v některém působišti svém potrestán aneb musil-li je pro nějaký přečin opustiti, sty děl se za něj a vyhýbal se svým známým. Tak na př. přišel asi roku 1849 na potulkách svých do Kynžwartu právě o velké« a hrál tam na varhany tak mistrně, že se podivili všichni jeho hře; teprve po mši byl jedním z účinkujících poznán; Fúhrer rychle se však vzdálil dříve, než tento ho mohl osloviti.
Byv propuštěn z Garstenu odejel hned do Vídně, ačkoli měl v Riedu mnoho přátel a příznivců, kteří by ho byli rádi viděli.
O jiném případě jeho ostýchavosti vy-pravuje josef Posch; žák Fúhrerův, jehožto otec byl za pobytu Fúhrerova v Broumově nad Innem řídícím učitelem: Posch byl zaměstnán v lékárně v ulici Lerchenfeldské ve Vídni (» Wallfischapotheke«). Jednoho dne přišel si tam Fúhrer pro lék; Posch, poznav ho, oslovil jej, Fúhrer však neodpověděl a obdržev lék, rychle lékárnu opustil.
Po pobytu v Garstenu žil Fiihrer ve Vídni, jak dosvědčuje Cyrill Wolf, velmi skromně a střídmě. Byl-li někdy večer ve společnosti svých přátel a známých, nebyla již na něm patrna bývalá nestřídmá touha po nápojích.
Od posledního svého pobytu v Praze 1847 Fúhrer rodiny své již vůbec neviděl a také se o ni nestaral. Vždyf do Broumova nad Innem přivedl si Fúhrer dokonce jinou ženu s dítětem, kterou pak bez prostředků tam zanechal, když byl nucen Broumov r. 1853 opustiti.
Manželka jeho měla mnoho let malý nifařský obchod v Praze na Malostranském náměstí v podloubí, jež stávalo na místě nynějšího průlomu »u Klíčů«, a měla z obchodu toho nepatrné příjmy; později bydlila jako portionistka v Míšeňské ul. č. 6, kde zemřela 24. července 1889.