4	CYRILL	XXXVIII.

šiny, vrátil se teprve po delší době a při-nesl oboje housle, z nichž jedny označil za hledané Straduarky, a poukázal na uvnitř nalepený lístek s nápisem ,Antorius Straduarius Cremonensis faciebat 1709"; zároveň připomenul, že ze svých peněz koupil k nim smyčec za 40'z1. Housle ty spolu s druhými, jež zhotovil Sanzza z Milána, byly ihned uloženy v kapitulní kanceláři.
Když se kapitulní děkan Fiihrera opět otázal, jsou-li to vskutku ony staré památné housle, zaručil se Fiihrer svou` ctí, že jsou, a nabídl zároveň, že předloží seznam asi desíti znamenitých pražských houslistů, kteří to mohou dosvědčiti. Když byl zavolán nejstarší choralista Weiss, jenž již 40 let u sv. Víta působil, nemohl nebo snad nechtěl o nich podati dobrozdání a zanesl je druhému choralistovi Kolenatému. Ten však s určitostí prohlásil, že jsou to housle jiné, což také tři dni na to potvrdil professor pražské konservatoře a znamenitý houslista Mildner. Kapítula, která nechtěla oblíbenému a nadanému Fiihrerovi a jeho spořádané rodině uškoditi, s povděkem při-jala nabídku Mildnerovu, že domluví jak Fiihrerovi tak i Savoyeovi, který bydlil v Annenské ulici, aby vrátil housle. Domluva se však minula s úspěchem a s vrácením houslí bylo otáleno; tu vzkázal kapitulní děkan po Mildnerovi Fiihrerovi, že bude nu-cen udati tento případ městskému hejtmanství, nebudou-li vráceny housle do 18. dubna. Když pak ani to nepomohlo a Fiihrer mimo to z Prahy zmizel a někde v okolí města se skrýval, rozhodl se kapitulní děkan na úpěnlivou prosbu choti Fúhrerovy, sám vy-jednávati se Savoyeem, náruživým milovníkem hudby, a vyložil mu, v jakém nepříjemném postavení by se ocitla rodina Fúhrerova, kdyby musilo býti městské hejtmanství požádáno o intervenci.
Na to zdálo se, že Savoye je srozuměn s jeho návrhem, že vrátí-li housle kapitule a vrátí-li se Fiihrer do osmi dnů k rodině, bude Savoyeovi nahrazeno 68 dukátů, za něž housle koupil, tím způsobem, že bude Fůhrer přinucen ihned mu nahraditi ze svého 18 zl., zbytek že bude Fiihrerovi strhován z měsíčního platu. Savoye prohlásil, že si to rozmyslí, druhého dne však dopisem kapitulnímu děkanovi oznámil, že housle od Fiihrera vskutku koupil a doma uschovány má, že však je vrátiti nemůže z obavy, že by tím utrpěl škody na své cti a dobré pověsti. Když pak chof Fiihrerova byla vy-slýchána kapitulním děkanem, písemně pro-hlásila 1. že Savoye již roku 1842 často manžela jejího navštěvoval, ji často žádal,

aby mu ukázala ony cenné housle, které měla ona sama v bytě pečlivě uschovány, a že si je v květnu roku 1842 od ní vypůjčil se souhlásem jejího chotě pod záminkou, že si je plá obkresliti; 2. jak dva dny na to přišla k její matce chof houslaře Kulíka a vypravovala, že Savoye housle koupil, jejímu muži ukázal, a že i professor Mildner u Savoyea na ně hrál; 3. že Savoyea za-přisáhla, aby ji a její děti neuvrhl v neštěstí a upřímně se přiznal, koupil-li vskutku ony housle; 4. že jí Savoye na to řekl, že si je jen vypujčil, poněvadž by je bez po-volení kapituly nekoupil, a S. že jí je na úpěnlivou prosbu její vrátí. Kulíkovi a jeho choti prý Savoye ostře spílal, poněvadž tato prý vše vyzradila, a při tom prohodil, že si housle ony chtěl tajně přivlastniti. Spílání toto byl() prý příčinou, že paní Ki:líková se rozstonala a za několik neděl na to umřela ; 6. že Savoye asi za tři neb čtyři neděle přišel s Fiihrerem k nim do bytu a před-stíral jí, že byli u kapitulního děkana, aby tam vše urovnali, že housle zaplatil, a prý mimo to dal kapitulnímu děkanovi dva obrazy, jež se mu zalíbily. Potom prý mu teprve housle vydala.
Professor Mildner pak oznámil kapitule, že asi půldruhého roku před tím u Savoyea měl hráti před shromážděnou tam společností známých; z desíti houslí mu před-ložených ihned poznal ony Straduarky kapitulní, o nichž Savoye, usmívaje se, řekl, že si je přivlastnil. Také podotknul Mildner, že viděl později u Savoyea kapitoiním děkanem podepsanou listinu, spinomocňující Fiihrera ku prodeji ; podpis byl ovšem pa-dělán.
Fiihrer se 18. dubna skutečně vrátil a zasazoval se společně se svými přáteli, aby Savoye vrátil housle, avšak marně. Mimo to celý případ krádeže houslí byl již po Praze znám. Když tedy všechny pokusy záležitost tuto v tichosti urovnati a housle opět dostati minuly se úspěchem, udala kapitula případ tento v obšírném spise městskému hejtmanství, které jej postoupilo ihned trestnímu soudu. Protl Fúhrerovi prozatím zakročeno nebylo, tak že svůj úřad zastával dále; až 4. června dostal arcibiskup opět anonymní dopis, v němž bylo varováno před velikou demonstrací, která by zajisté byla, kdyby Fiihre;, jak se proslýchá, dirigoval sbory při prúvodu o Božím Těle. I byl Fiihrer 8. téhož měsíce až do vynesení rozsudku povinností svých sproštěn a zástupci jeho ustanoveni choralisté Weiss a Kolenatý.