2	CYRILL	__XXXVIII.
ROBERT FÚH RER.
JEHO ŽIVOT A DÍLO. — NAPSAL BOHUSLAV HRABĚ Z KOLOWRAT.

ÚVODEM.

dyž pražská hudební konservabř slavila
loni o svatojánských dnech stoletou památku svého založení, uspořádala mezi jiným též výstavu velezajímavých památek jí náležejících. Vedle bohatého archivu hudebního, cenných nástrojů starých a dopisů vy-nikajících osobností, vystavila hlavně podobizny a rukopisy bývalých ředitelů, učitelů
a žáků svých i varhanické školy, která jest připojena od r. 1888 ke konservatoři. Shledali jsme se tam se jmény vynikajících paedagogů, kteří jsouce sami znamenitými umělci, vychovali velikou řadu virtuosů a skladatelů světového jména, Mnohé z nich zná dnešní hudební veřejnost již jen dle jména, a k těmto náleží první učitel na varhanické škole, výborný varhaník a proslulý skladatel, R o
b e r t Fiihrer.
Jelikož byly skladby jeho druhdy velice oblíbeny a ve vlasti naší velice často se dával;, o životě jeho však bylo uveřejněno jen několik málo stručných zpráv, podávám tímto české veřejnosti v upomínku na jeho úmrtí, od něhož uplynulo právě půl století, životopis Fiihrerův s připojeným seznamem jeho skladeb.
Není možno oddělovati umělce od člověka. Jako všech umělců vúbec, tak i dílo Fiihrerovo úzce souvisí s jeho životem soukromým, s jeho radostmi, útrapami a bolestmi. Považoval jsem proto za nemístné zamlčovati z jeho žívota některé, bohužel dosti četné momenty, které jsouce v příkrém rozporu s pravou povahou uměleckého tvoření, vrhají bizarní světlo na osobnost Fiihrerovu, vy-světlujíce a zároveň ospravedlňujíce jeho dílo.
Také sluší ještě podotknouti, že účelem toho článku jest uchrániti jednoho z nejpřednějších církevních skladatelů první polovice XIX. stol. před zapomenutím; podaří-li se to, vyhoví úpině svému poslání.
Ke konci budiž mi dovoleno vzdáti srdečné d í k y všem, kteří byli při sepisovéní této studie nápomocni ; hlavně veledůstojnému pánu, panu Theol. doktoru Ant. Podlahovi, kanovníku při dómě sv. Víta, za přelaskavé zapůjčení spisu, Fúhrera se týkajících a uschovaných v archivu kapituly sv. Víta ; pp, c. k. professoru Karlu Popelkovi, Ph. C. Vlastimilu Blažkovi, říd. učiteli Jos. Vašátkovi a učiteli Al. Sajdlovi za nevšední

ochotu, s jakou mi byli nápomocni při sepisování životopisu a seznamu skladeb.
P r a m e n y: Záznamy v matrikách u P. Marie Sněžné, sv. Petra, sv. Mikuláše, sv. Apolináře, u Milosrdných sester 'na Malé Straně a na Pohořelci v Praze a ve všeobecné nemocnici ve Vídni; listiny z archivu kapituly u sv. Víta; dopisy Fiih,rerovy, záznamy KranzIovy; vypravování E. Posche z Brom-nova n. J., houslisty Gartnera v Mnichově a Cyrilla Wolfa ve Vídni ; soudní záznamy z Lince, Vídně a Riedu ; dále zprávy, jež sebral v místech, kde se Fiihrer zdržoval, dp. P. Augustin Jungwirth 0. S. B. z kláštera u sv. Petra v Solnohradě, s nímž jsem si vyměňoval skladby Fiihre - rovy a data, jež se týkala života Fiihrerova.
V ČERNÉ VODĚ, dne 26. července 1911. a
Robert Jan Nepomuk Fiihrer nar. se dne 2. června 1807 v Praze na Václavském náměstí 40 ~Nr. C., 792 IL), kde žil jeho otec, Ignác Fiihrer, lékárník. Kmotrem při křtu byl mu domácí pianista a sekretář hraběte Bedřicha Nostitze, Jan Nepomuk Vitásek. Když Vitásek pak r. 1814 po smrti Koželuhově stal se kapelníkem při dómě sv. Víta, vymohl, že jeho kmotřenec Fiihrer přijat byI r. 1817 za vokalistu, jímž zůstal až do r. 1824.
V této době absolvoval Fiihrer humaniora a věnoval se potom zcela hudbě, vzdělávaje se theoreticky a prakticky dílem u Vitáska, dílem u jiných učitelů pod Vitáskovým dohledem. — Když r. 1823 varhaník dómu Jan Wenzel pro stáří a churavost již jen zřídka povinnosti své zastával a obvyklý zástupce jeho, nejstarší z choralistů, Václav Pavlas, pro stáří ho také zastoupiti nemohl, býval často na kůru nepořádek. I svěřil Vitásek Fiihrerovi, jenž tehdy byl gymnasijním varhaníkem, prozatímně varhanictví při dómě, což Fiihrer zastával bezplatně dva a pul roku. Při tom ovšem musel si Fiihrer cvičiti a vydržovati zástupce. Ježto pak Fiihrer úřad tento zastával svědomitě a ve hře na varhany činil značné pokroky, povýšil ho kapitulní děkan Fischer dekretem z 15. srpna 1826 na druhého varhaníka, zač mu první vahaník Wenzel postoupil ze svého platu 151 zl. 40 kr.