7
Nejpřirozenější krácení struny jest na polovinu; také tón tím povstalý jest nejpříbuznější tónu základnímu, a dle obvyklého čítání tónů jest o s m ý m tónem, čili oktávou tónu základnílo.
Rozdělíme-li délku struny na 3 díly a / uvedeme ve chvění, uslyšíme pátý tón zvěny základní, čili kvintu; dělíme-li strunu na 5 dílů, z nichž ' '. se chvějí,
	uslyšíme tercii velkou, kmitá-li	tercii malou; při kmitu , struny uslyšíme kvartu,
při :", sextu, 4,s sekundu velkou,	septimu, isric sekundu malou.
Srovnáme-li tyto hodnoty dle pořadu tónů a zkoumáme-li, v jakém poměru jsou kmitočty tónů vytvořených krácením struny ke kmitočtu tónu vytvořeného celou strunou, obdržíme tento vzorec :
Kmitočet
sekundy malé má se ke kmitočtu tónu základního jako 16 : 15 sekundy velké »	»	9 : 8
tercie malé	»	»	»	6 : 5
tercie velké	»	»	»	5 4
kvarty	»	»	»	43
kvinty	» »	»	32
sexty	»	»	5 :3
septimy	n	»	»	15 : 8
oktávy	»	»	»	2 : 1
A tóny tyto, vytvořené na základě přirozeného poměru kmitočtů ke kmitočtu tónu základního, tvoří látku k diatonickým melodiím chorálovým.
2.)	Na tónu pozorujeme i sílu, jež závisí na větší nebo menší šířce vin, čili na rozkmitu (amplitudě) tělesa znějícího. Rozkmit tělesa jest přímo úměrný sile uvádějící těleso do krnitů.
Každý tón má též svoji b a r v i t o s t (zabarvení = _ timbre). Barva tónů jest vlastnost, kterou se liší zvěna na př. vylouzena na klavíru od tónu téže výše a s í l y pronesené na př. hlasem lidským.
Barva tónů závisí:
a)	na tvaru vin tělesa znějícího,
na látce tělesa a jeho podobě,
na způsobu, jakým se těleso uvádí ve kmity (smýkáním na houslích, foukáním na nástrojích dechových a p.)
d)	na různé síle a počtu tónů současně se základním tónem znějících. S kaž-dým totiž tónem zní řada vyšších tónů, jež se nazývají svrchní = harmonické = alikvotní = souzvěnné. S každým základním tónem se ozve jeho vyšší oktáva, kvinta této oktávy, druhá vyšší oktáva, její tercie, kvinta, malá septima. A na tom, jak který alikvotní tón účastní se na spoluznění s tónem základním, závisí různé zabarvení jeho.
Zvuky bez alikvotních tónů aneb tóny s velmi slabými tóny svrchními jsou temné.
Zvěny, ve kterých některé alikvotní tóny jsou v mírné síle, jsou pinější a pří-jemnější. Tóny, v nichž silou převládá tón základní nad alikvotními tóny, znějí pině; převládají-li silou tóny alikvotní, jest tón prázdným; zní-li mnoho alikvotních tónů, tón základní jest ostrý.
Mimo sílu, výšku a barvu má tón i duševní vlastnosti, jež se zakládají na citu a nadšení. Mluvíme o tónu vřelém, chladném, dojímavém, ušlechtilém, tklivém.l)
') V přeneseném smyslu btón~ znamená a) interval veliké sekundy, celý stupeň, aneb b) tolik jako modus = tropus = tonina.