5

b) Polyfonií jest vícehlas, v němž jednotlivé hlasy mají samostatné, od sebe nezávislé melodie, a dohromady jsouce zpívány tvoří krásný, melodický i harmonický celek.
Vzorem k l a s s i c k é polyfonie jest s l o h P a l e s t r i n ů v, jehož základem jest diatonika chorálu. Moderní polyfonie i homofonie bývá ehromatickou.
Je-li zpěv bez průvodu varhan neb hudebnfch nástrojů, říká se mu »a c a p e 11 a7, je-li provázen, zove se zpěvem instrumentálním.
Zpěv »a ca p e 11 a<, i zpěv s průvodem hudebních nástrojů má souhrnné jméno hudba v o k á I n f, na rozdíl od hudby instrumentální, jež vyluzována jest pouze nástroji bez lidského zpěvu.
3. Oprávněnost druhů zpěvu v liturgii církve katolické. 1. V prvé řadě jest v liturgii oprávněným zpěvem chorál edice vatikánské.

Chorál jest zpěvem posvátným, jenž vylučuje ze svých zpěvů ráz světský. Po stránce formální patří mezi krásná rr m ě ní a honosí se hlavní složkou oprávněnosti v církvi, že jest totiž v š e o b e c n ý m a vhodným pro všechny národy všech věkův a zemí. (Moto proprio, zásady všeobecné.)

1.)	Mimo chorál doporoučí církev klassickou polyfonii a z ní zvláště sloh Palestrinův, avšak nezavrhuje moderní polyfonie chromatické.

M. p. díl II. čl. 4. dí: Vlastnosti jmenované (posvátnost, hudební krásno a všeobecnost) má též ve velikém stupni klassická polyfonie zvláště školy římské, která ve století XVI. dostoupila vrcholu své dokonalosti v dílech Pierluigia Palestriny, a i potom pokračovala tvoříc skladby vynikající krásy liturgické i hudební. Klassická polyfonie velmi dobře se blíží nejvyššímu vzoru každé hudby církevní, t. j. zpěvu řehořskému, a z toho důvodu zasloužila, aby se jí užívalo se zpěvem gregoriánským při slavnějších funkcích církevních.

2.)	V třetí řadě oprávněn jest vícehlasý zpěv »a capella« jakéhokoliv způsobu, pokud nevybočuje z ducha církevního.

M. p. díl 11. čl. S. praví : Církev vždy uznala pokrok v umění a jemu přála, při-pouštějíc k bohoslužbě vše, co podařilo se nalézti tvůrčímu duchu dobrého a krásného během století a co nebylo ovšem na ujmu zákonům liturgickým. Jest proto i moderní hudba dovolena v kostele, nebof přináší skladby takové ušlechtilosti, vážnosti a důstojnosti, že nejsou neliodny liturgických úkonův.

3.)	Vedle zpěvu »a c a p e (( a« jest dovolen i zpěv s průvodem v a r h a n, pokud se zachovávají ve hře na varhany předpisy dané liturgickými zákony. Ve zvláštních případech, v patřičných mezích a s příslušnou opatrností mohou býti připuštěny i jiné nástroje jako průvod zpěvu za zvláštního dovolení diecésního biskupa a při šetření předpisů »Caeremoniale episcoporum« (Motu proprio Vl, 15). Průvod nástrojů má zpěv pouze podporovati, nikoliv přehlušovati ani rušiti jeho nádechu zbožnosti.
Hudba instrumentální místo zpěvu s předepsaným textem jest zakázána. Místo zpěvu offertoria, graduale a j. při zpívané mši sv. hráti na nástroj »písm beze slov« není tedy dovoleno.

Zapovídá se v kostele hra na klavír a na nástroje bicí (buben malý a velký, činelly zvonky a pod.). Též zakázány jsou hrací stroje (gramofon). — Samostatná hra orchestrálních sborů jest dovolena pouze mimo kostel při průvodech. (M. proprio V[. 21.)