CYRILL	159

jevě, že při repertoiru tak skrovném některá z uvedených prací opakována do únavy, některá (na př. Láblerova) až do znechucení. Proto s povděkem uvítají všichni interesenti nové dílo prof Em. Bezecného, založené nadmíru prakticky a této praktické stránce i fantasii autorovu často podřizující.
Praktičnost mše Bezecného jeví se předem v založení tříhlasém, připouštějícím provedení hlasy bud ženskými nebo mužskými, dále v jednoduchosti slohové, mírném tónovém rozsahu ve hlasech a poměrné snadnosti intonační, přístupné i sborům slabším, po té v opakování některých oddílů bud věrně nebo spracováním thematu v protipohybu, kromě toho pak i ve snadném partu varhanním, ani varhaníkům diletantům nesnází neskýtající. Soudil bych ne bezdůvodně, že Requiem Bezecného napsáno bylo v prvé řadě ku potřebě středních škol; jim aspoň dostalo se jím daru dojista cenného a ke studiu vděčného. Neváhám dále po-znamenati, že hlasy ženskými provedeno získá na působivosti u poměru ke hlasům mužským.
Přes 'vyznačenou zde účelnou jednoduchost vy-niká práce Bezecného pěknou náladovostí, charakteristikou, vůbec výrazem na všem případným, v němž i žádoucímu kontrastu náležitě učiněno za-dost. Poukazuji ve příčině posl2ze zmíněné pouze k zakončení taktu (Et Lucis aeternae«) a hlavně k celému oftertoriu se svým markantním uvedením, s nádhernými kontrasty nálady a výrazu hned v ponurém i dramatickém oddílu prvém a rozzářeném oddílu středním (»Sed signifer«), a se zajímavým přerušením před samým závěrem (»ad vitam«) —škoda, že dojem zde poněkud porušen předchozí méně vkusnou frasí »fac eas, Domine«. Zá]<ladní myšlenky v celém díle jsou přirozené, melodické a rhytmicky živé, styl převahou polyfonní, pouze ke zpestření účinu občas úryvkům homofonním ustupuje. Thematická práce svědčí o značné obratnosti v imitačnim rozpřádání motivů. Celou prací vane svěží duch, podporovaný jednak půvabnou melodikou, v reformované hudbě chrámové druhdy nezvyklou, při níž mnohého »reformátora« starých tradic nejednou asi zamrazí, jednak i harmonií, nevyhýbající se modernímu zabarveni.
Zkrátka celek působí dojmem jednolitým, novým, nil<oli konvencionelním, v němž tón jasný nad pochmurným, tón s í 1 í c í ú t ě c h y nad tónem drtícího bolu převahy nabývá, jakoby šlo autoru nikoliv o vystižení hrůzy smrti, nýbrž o p ř e d z v ě s t konečného míru a posmrtného blaha.*) Sloh jest čistý; k ustáleným zákonům harmonie a vedení hlasů nestaví se autor nějak přezíravě, pouze výjimkou od nich se odchyhaje, jak to ve specielním případě odpovídá jeho subjektivnímu názoru (na příklad parallelní oktávy mezi 1. sopránem a varhanním bassem v taktu 4. na str. 8., v taktu 5. na str. 9., celé řetězce oktáv mezi dominujícím altem a varhanním bassem na poslední řádce str. 12. a pod., dále některé příčnosti, na př. mezi 1. a 2. sopránem v taktu 7. na str. 11. a jiné toho druhu drobnosti, v moderní harmonii vůbec běžné). Redakce »Cyrilla« vydáním této zajímavé práce zavděčila se všem, kdož povoláním odkázáni jsou na pěstování hudby chrámové.
M a x B a t t k e: Musikalische Grammatik
(Chr. Friedr. Vieweg, Berlín, cena K 1'20). V pří‑
*) P o z n. r e d a k c e. Tímto heslem by se měly říditi vždy autoři mešních skladeb zádušních, poněvadž odpovídá zcela dogmatickému názoru na mši sv. zádušní. Jest právě mše sv. obétována jako prosba za blaženost věčnou a za zmírnění trestů očistcových.

tomné době, kdy novoty zpěvní methody Battkeovy nalézají u odborníků stále většího zájmu, nebude bezúčelným, upozorniti interressenty na malou B. publikaci »Musikalische Grammatik«, v níž stručným a názorným způsobem synthetickým podán je výbor a zároveň methodický poměr stěžejných idejí německého reformátora. Knížka celým, ne přísně vědeckým uspořádáním potvrzuje účel svého vydání, jak v úvodu udáno: sloužiti žákům za pomocnou učebnici. K těmto skromným slovům dal by se při-pojiti účel všeobecný, totiž, by spisek byl jakousi reklamní ia inou publikací ostatnCch pěti děl B., určenou spíše pro širší hudební publikum, jinými slovy, by poznáním obrysů methody dán byl impuls k studiu detailů. — Není účelem těchto řádků rozebírati podstatu nebo methodickou stránku reformy: pře-čtení jediné 1<nihy B. usvědčí čtenáře o mistrné logice autorově, což u spisu didaktického je jistě nejzávažnější podmínkou. Jedná se spíše o některé formální obtíže, které methoda vykazuje. Předně není možno popřiti, že rozsah učebné láfl<y jednotlivých oddílů (1. Elementární theorie. II- Zpěv z listu. III. Výchova hudebního smyslu. íV. Hudební syntaxe. V. Zpěvník) je tak rozsáhlý, namnoze nesnadný, že čtoucímu zdá se býti něltde již hranicí v soudnosti dítěte. Rovněž rozdělení celé látky na 10 oddělení (tříd) je myslitelné jen u specielních škol pěveckých, ne však při vyučování zpěvu na př. na školách středních, kde žák za jediný rok musí ovládnouti celý materiál theoretický i intonační, by již v druhém roce mohl býti platnou silou sboru. Nezbývá tedy, než spokoiiti se za daných poměrů pouze výběrem nejdůležitějších statí. Jediná, dosud ideální možnost uskutečnění celé stavby reformy byla by jen tehdy možnou, kdyby pravidelné, myšleno školními osnovami přesně stanovené vyučování zpěvu dle B. methody počalo již ve škole obecné a to I. třídou, (za příklad sloužiti může škola »Hudební Budče« v Praze, kde v odd. I. jsou dítky většinou 6tileté , ukončovalo se pak, systematicky jsouc vedeno školou měšfansl<ou, po případě střední. Jaký obrovský význam mělo by toto vědecké vyučování zpěvu pro opětné vzltříšení zájmu pro hudební krásu a tím pro celý život kulturní, specielně pak pro zdárné pěstění zpěvu sborového, netřeba snad po-dotýkati. Potřebí ovšem začíti reformu shora. První podmínkou byl by vyspělý dorost vychovatelský, sám odchován v duchu reformy. Záleží tedy na vlivupiných osobnostech, by zasadily se na místech kompetentních, aby co nejdříve zavedena byla reforma B. v celém rozsahu do osnov ústavů učitelských a konservatorních kursů. Pokud se to nestane, záleží na 1<a2dém jedinci, který pověřen je vyučováním zpěvu, by z vlastního zájmu, tím vice ze zájmu svých žáků methodu B. prostudoval a dle svého úsudku svým poměrům přizpůsobil. (H. Doležil.)
2 administraee. Letos přibylo »Cyrtllu« tolik odběratelů během roku, že zbývá několik málo čísel. Račte včas reklamovati čísla scházející. Reklamace čísel z letošního roku nutno zaslati do 1. února bud. roku. Některá čísla jsou již úpině rozebrána. Vyhovíme rádi pokud zásoba stačí. Starší ročníky a přílohy >Cyrilla« p ř e d r. 1909 nemáme na skladě my, nýbrž vsdp. Msgr. F. J. Lehner na Král. Vinohradech, račte je tedy přímo u něho objednávati. Pánů předplatitelů snažně žádá p o k l a d n í k Jednoty, aby vždy na cheků nebo pošt. poukázce laskavě napsali, zač a za koho peníze posílají. Stává se, že nelze zjistiti, k jakému účelu bývají peníze posílány, poněvadž pokladnu docházejí poukazy peněz nejen za časopis, nýbrž i za objednané hudebniny a jiné věci.