154	CYRILL	XXXVII.

tohoto kláštera, král Václav II., daroval je klášteru hned při jeho založení. 1) Bylf za-jisté panovník tento vzácným příznivcem zpěvu liturgického a opatřil ku zvelebení jeho vše zvláště v místě, kde hned od prvočátku zazníval zpěv tento ve vší své bohatosti.')
Podobně v klášteře v P o l i ci, založeném v prvé polovici XIII. stol. a podřízeném jako proboštství klášteru břevnovskému, opatřeny byly pro klášterní chrám asi brzy po teho dostavění (r. 1294) také varhany. Vímef určitě, že břevnovský opat Bavor (1294 do r. 1333) dal je opraviti někdy v letech 1296-1306.')
Pramenem jiného druhu jest první dosud známé v y o b r a z e n í varhan v ž a 1 t á ř i tř e b n i c k é m (»Psalterium per hebdomadem«), pocházející dle českého přípisku rovněž z nějakého českého kláštera (pravděpodobně mužského) z druhé polovice XIII. století. 4) V rukopise tomto nalézá se totiž na foliu 11. v hoření části iniciály B(eatus vir qui non abiit etc.) miniatura vypodobňující krále Davida hrajícího na harfu, v levo v pozadí pak vystupují obrysy malých varhan, vlastně jen část spodku s řadou 9 píšfal.') Přes zběžnost a nezřetelnost kresby jest obrázek tento (v době té jediný svého druhu) s) tím důležit, že dává jako vyobrazení nástrojů vůbec aspoň poněkud nahlPdnouti na způsob struktury varhan tehdy užívaných.') I kdyžbychom totiž nepohlíželi na drobnomalbu tuto jako na nákres dle určité předlohy učiněný, přece vybral si asi illuminátor (jako se to dělo přj nástrojích jiných) nejužívanější typ varhan tehdejší doby k zobrazení. ]iž pouhý počet píšfal, jež na obrázku zřetelně lze viděti, poukazuje pak zřejmě, že máme před sebou nástroj konstrukce nejstarší o nejmenším počtu tónů, jaký při‑
Sic igitur versa est in luctum cithara nostra et o r g a n u m nostrum in vocem flencium. « (Kniha Jobova XXX, 31.) Srv. Zd. Nejedlý: Děj předhus. zpěvu s. 33. Jan V. Novák překládá tento citát: »Tak tedy obrátila se v nářek harfa naše a n á s t r o j náš v hlas plačících —.« Viz Novák-Novotný: Kronika zbraslavská, 135. K tomu dlužno připomenouti, že slovo »organum« t»organa«1, jímž původně označovaly se hudební nástroje vůbec nebo určitý druh nástrojů pozbylo záhy ve středověku tohoto širšího, všeobecného významu svého Viz. Ambros I. c. II, 65, 66 a VJangemann 1. c., 4, 5.) a i u nás v této době (XIII. stol.) přes všeobecnou neustálenost názvů nástrojů užívalo se ho již vesměs na označení jediného určitého nástroje — varhan. Vidno to z nejstaršího překladu bible, kde na příslušných místech za lat. »organum,, položeno všude čes. »warhany«. Tak žalmový verš »laudate eum in chordis et organo« (Z. 150. v. 4.) přeložen:
v glossách v lat. žaltáři musejním: wstrunach y worhaniech
(latinismus »orhaniech« zřejmě poukazuje na původ čes. slova z lata ;
v žaltáři klementinském: chwalte gej v srdczyu a w warhanyech; v žaltáři wittenberském: chwalte geho
w strunach y w warhaniech. (Patera, CCM. 1879, 513.)
Podobně v překladě starozákonních knih:
v knize Genesis (4. 21) in organo: na warhaniech;
v knize lob (21) et gaudent ad sonitum organi: těšiece sě zwukem warhanným.
Jen množné »organa« pojímáno někdy (patrně dle smyslu slovního) ve starém svém významtu a převáděno do češtiny obratem všeobecným.
Tak v knize Paralipomenon iI 15, 16)
-- ín organis musicorum: zpósobili z bratří svých zpěváky na varniéch
(staženo z varhaniéch) rozličného stroje;
ib. 16. super organa psalterii : nad strojem žaltářovým ;
ib. 29, 26. — organa David: stáchu jáhnové, držiéce hudbu Davidovu;
ib. 27. in diversis organis: na mnohej hudbě.
Srv. J. Jireček: O hudebních nástrojích staročeských, Pam. Arch. X 423—432.
Týž: Rozbor prvotního českého překladu Starého zákona, ČČM 1864, 167.)
V Bohemáři organa = warhany. (Listy filolog. 1892, 490.)
1)	Batka: Studien II, 12. Konrád 1. c. 79. a j. V pramenech činí se výslovně zmínka jen o knihách (patrně bohoslužebných i zpěvnících), na něž věnoval král 200 hřiven stříbra. (FRB. IV, 54—55.)
Srv. Nejedlý 1. c. 33. Batka I. c. 8 sq.
a) Emler: Regesta II, pag. 1202 a. 1296—1306• »Annotantur res, ques fr. Bavarus, aUbas ecclesiae Brzewnoviensis, tempore sui regiminis sub annís diversis comparavit, tribus videlicet ecclesiis Brzewnoviensi, Reyhradensi et Policensi. -- Item — in Policz. — [tem pro reparatione organorem III. mar. arg. Od téhož opata postaveny byly i stolice pro zpěváky v kůru. »Item pro sedilibus choralibus XX. mar. arg.« (ib.). Srv. Tomek : Příběhy kláštera a města Police nad Medhují s. 13, 14.
') Časem dostal se rukopis tento v majetek ženského cisterciáckého ltláštera v Třebnici ve Slezsku, nyní chová se v univ. knihovně Vratisl. pod sign. I. Q 234. Srv. J. Neuwirth: Gesch. d. Christl• Kunst in BShmen — s. 443 sq. Batka: Studien [I, 12, 15
) (Reprod. v Bafk. Studien II, 11, nákres v díle Ed. Buhle Die musikalischen Instrumente in den Miniaturen des friihen Mittelalters (Leipzig 1903, tab. 14., s. 71, 92.).
6)	Ani v bibli Velislavově, na obrázky nástrojů tak bohaté, nenajdeme nikde nějaké vyobrazení varhan, ač illuminátor (aspoň dle. nadpisu soudě) měl na jednom místě k tomu vhodnou příležitost. Na listu VII. této bible pod nápisem: — ,et sororem fratris eius [ubal, qui fuit pater canentium cithara et organor vyobrazen totiž )ubal, ale jen s citarou (Pam. archaeol. IX, 170 n., Tab. 6.).
O důležitosti obrázků nástrojů v dějinách hudby vůbec o české zvlášf "viz Ambros: Geschichte d. Mus. [I, 239 p. 3. Nejedlý: Děj. předhus. zp. 118, p. 2.