146	CYRILE	XXXVII.

Valná hromada O. J. C. za rok 1910
konala se dne 12. prosince 1911.
Předseda Mons. F. J. Lehner zahájiv valnou hromadu uvítal přítomné a dal přečísti protokol o poslední valné hromadě O. 1. C. za rok 1909, která konala se dne 14. pros. 1910. Protokol byl schválen. jednatel přednesl pak zprávu jednatelskou o činnosti U. 1., C. jak níže jest vytištěna. Rovněž vzata na vědomí zpráva pokladníkova. Volba nových členů výboru odložena byla na příští valnou hromadu, která bude svolána začátkem měsíce února r. 1912.
JEDNATELSKA ZPRAVA
o činnosti Obecné Cyrii0lskě Jednoty za role 1910.
Výbor 0. J. C. maje stále na zřeteli úkol svůj rokoval na schůzích výborových o všech otázkách týkajících se posvátné hudby ve vlastech našich. Činnost O. J. C. jeví se v orgánu jejím =Cyrillu«, jehož nynější redaktor a člen výboru prof. Dobr. Orel zájmů posv. hudby hájil a pečlivě se snažil, aby obsahem článků i příloh bylo poslouženo kůrům větším i malým. Významnou událostí r. 1910 bylo, že péčí U. 1 C. vvdáno bylo »Graduale parvum« v moderní notaci s českým překladem latinských textů. 0. 1. C. přispěla praktickým tím vydáním k rozšíření chorálu edice vatikánské a s radostí to vítala, že velmi mnoho výtisků bylo zakoupeno obětavými Cyrillisty, čímž i myšlenka cyrillská zvláště na venku se posílila.
O. C. 1. pečovala též o zlepšení hmotného postavení ředitelů kurů a navazovala za tím účelem styky s příslušnými úřady duchovními i světskými.
Sjezd cyrillský r. 1910 pořádán nebyl, poněvadž c. k. ministerstvo kultu a vyučování konalo informační kurs chorální a liturgický v Emausích. 0. 1. C. vyzvala členy své k účasti a na vyzvání to dostavilo se přes 150 přátel církevního zpěvu.
S radostí přijala O. 1. C. zprávu, že ředitelství konservatoře v Praze zavedlo pro posluchače III. ročníku varhanické školy vyučování liturgii ve 3 hodinách a že c. k. ministerstvo kultu a vyučování povolilo, aby praktické pokusy v církevním zpěvu se směly díti při c. k. reálce v Praze-VII.
Ke konci zprávy o činnosti své vzdává 0. 1. C. nejuctivější díky Jeho Eminenci, svému nejmilostivějšímu protektoru, a nejdůstojnějšímu Episkopátu za veškerou přízeň a podporu, které se jí i letos dostalo.
Dr. Fr. Mrubik*
t. č. jednatel.,
Liszt v praxi kůrové.
DR. CYRILL SYCI-IRA.

Nesmíme zapomínat Liszta, zvlášf na kůrech ne. Vždyf právě když církevní hudbu komponoval, byl již ve třetí, poslední a nejvyšší periodě své tvorby. Nás tu interessují výhradně ty skladby, které týkají se reformy hudby chrámové — ony, které spadají v pojem hudby církevní v užším smyslu, tedy skladby převahou vokálního založení, nebof těch výhradně reforma se týče. Jedině ty mají svůj ú z k ý v z t a h k e k ů r u, poněvadž také již původně hlavně pro bohoslužbu byly myšleny.
Chci upozornit na jednotlivé z nich, odhalit v běhu aspoň něco z jich krásy a stanovit i jejich význam pro d n e š n í hudbu církevní.
Jest přezevším nutno určiti p o s ta v e n í L i s z t a k r e f o r m ě. Odmítavě Liszt k ní se nechoval; jest ovšem přirozeno, že umělec tak vysoce samostatný nemohl ani přijmouti za své všechno, co reforma hlásala. Volil jen to, co srovnati mohl se svou uměleckou duší, která vůči všem ostatním byla vždycky velmi upiatou a nedala se př-rozeně ovládnout ani zde, v hudbě chrámové. Tuším, že Liszt, když věnoval se s celou svou uměleckou bytostí — a jinak než cele ničemu věnovati se ani nedovedl — církevní hudbě, měl jen jednu ideu: vytvořit hudbu založenou opravdu c í r k e v n ě ; za-