136	CVRILL	XXXVII.

neudává bohužel nic bližšího ani o jich zevnější úpravě, ani o tom, kým byly zhotoveny. len z toho, že se v něm mluví výslovně o varhanách n o v ý c h, možno souditi, že tam byly nějaké varhany již dříve. Než kdy asi byly postaveny, nelze pro nedostatek zpráv přesně zjistiti. Jistou hranici může zde tvořiti rok 1142, kdy postižen byl chrám svatovítský velikým požárem. ') Po tomto požáru, jímž kromě jiného vnitřního zařízení chrámového zničeny byly zajisté i varhany (byly-li tam již jaké), zvláště v době všeobecné opravy vnitřku	mohlo se tak státi nejspíše.
Byly-li to ovšem vůbec první varhany v Čechách a možno-li tudíž počátek zavádění tohoto nástroje do kostelů našich položiti do druhé polovice XII. století, či nutno-li zajíti ještě dále nazpět, nelze ani na základě tohoto předpokladu rozhodnouti. Zde ote-vřeno jest pole nejrůznějším domněnkám. D 1 a b a č, e) jenž první této otázky se dotkl, považuje za velmi pravděpodobné, že varhany dostaly se k nám brzy potom, když byly poznány v Německu. Dle tohoto mínění mohlo to býti již v XI. století, i když bychom vzali za základ až tu dobu, kdy začaly se tam stavěti varhany v některých největších biskupských chrámech') -- X. století. M e 1 i š ') a po něm K o n r á d ") soudí, že v Cechách mohly býti varhany ve XII., ba snad v XI. s t o 1 e t í. Na základě těchto do-hadů, proti nimž nelze ničeho namítati, i dle analogie s jinými zeměmi "'} (hlavně s Německem), můžeme v této věci pokládati za nejzazší přípustnou hranici XI. s t o 1 e t í, zvláště druhou jeho polovinu, do níž spadá stavba no;7ého kostela sv. Víta (1061—1067)
a reorganisace liturgického zpěvu této svatyně proboštem Markem provedená r. 1068.
Ačkoli tedy přesného data v otázce této dopátrati se nelze, tolik jest jisto, že od druhé polovice XIII. stol., kdy objevuje se první určitá zpráva o varhanách u nás a od které doby vlastní historie varhan teprv počíná, zaváděl se nástroj tento po příkladu pražské kathedrály i v kostelích jiných, s počátku hlavně klášterních, v nichž mohla se vždy věnovati liturgickému zpěvu zvýšená pozornost pro dostatečný počet zpěváků‑
řeholníků.	(Příště dále.)
Vynesení
posv. Sboru Obřadů o připuštění rhytmisovaného vydání chorálu
vatikánského.

S. Rituum Congregatio L. C. N. 69 911 Protocol!um.
Monseigneur!
En qualité de Directeur de la »Revue Grégorienne« récemment fondée et enr_ouragée par une bénédiction spéciale du Saint Pěre le 19 Décembre 1910, laissezmoi soumettre á Votre Excellence les inquiétudes suivantes:
1. M'est-il permis de déclarer que les Ev,~ques peuvent donner leur approbation aux livres de chant grégorien contenant les mélodies de Fédition vaticane exacte‑

Protokol posv. Sboru Obřadu
č í s. 69;'911.
Nejdůstojnější pane!
]ako redaktor nově založené »R e v u e G r é g o r i e n n e«, jež posílena byla zvláštním požehnáním sv. Otce z 19, prosince 1910, osměluji se Vaší Excellenci předlo-žiti následující pochybnosti:
1. Mohu uveřejniti, že jest dovoleno biskupům dáti svou approbaci knihám chorálu řehořského, jež sice přesně reprodukují melodie edice vatikánské, ale mají ještě

9)	Aug. Ambros : Der Dom zu Prag. (Prag 1858), s. 34. 35.
Ještě za biskupa Břetislava Jindřicha (zvol. r. 1182) restauroval se kostel a stavěly se nové oltáře. Srv. Jos. Neuwirth : Geschichte der christlichen Kunst in B&hmen zum Aussterben der Přemyslischen (Prag 1888), s. 126.
) B. J. Dlabač: Etwas uber die musikalischen Instrumente der slawischen V&lker, besonders der B~hmen. (Riegger, Materialien VII, 1788, 2.)
') V Mnichově, Cáchách, později v Halberstadtě, Magdeburce, Erfurtě a j. Viz Otto Wangemann Die Orgel, ihre Geschichte und ihr Bau, Leipzig 1895, s. 27.
s) Hermann Mendel: Musikalisches Konversations-Lexikon, 1872, II. IU., s. 71.
•') Karel Konrád: Dějiny posv. zpěvu staročesk. I, 79, 198.
10)	Dle Ambrose rozšířily se varhany během X. a XI. století po celé Evropě. Viz Ang. W. Ambros : Geschichte der Musik, II, 203.
i') V. V. Tomek : Dějepis města Prahy, I, 1892, s. 14‑
12) Zd. Nejedlý: Děj. předhus. zpěvu, 15,