108	CYRILL	XXXVII.

snaží se líčiti průběh boje (1815) a Dvořákovy symfonické básně »Zlatý kolovrat«, »Polednice«, »Holoubek«, v nichž mistr hudbou illustruje Erbenovy básně. Předchůdcem Beethovenovým v programní hudbě byl ]a n - nequin, ot.14, Hermann, jenž napsal »Bitvu u Pavie«, Kuhnau, Frohberger, Šeb. Bach, Hándel, Haydn (ve »Stvoření«), Dittersdorf, Vogler. — Beethoven značí vrchol instrumentální hudby XIX. stol. Vyvrcholil sonátu a symfonii, ze-jména t. zv. provedení rozšířil a prohloubil. Místo menuetu užil scherza ponejprv v »eroické symfonii«. Velikou roli hraje v jeho dílech humor.

48. Fr. Sehabert.

František Schubert nar. r. 1797 v Lichtenthalu u Vídně, zemřel r. 1828 ve Vídni. Byl tři roky vokalistou ve svatoštěpánském chrámě, kde se učil u Růžičky a Salieria; nejprve pomáhal svému otci, po té privatisoval až do své smrti. Jen dvakrát byl po několik letních měsíců v Uhrách učitelem hudby u hraběte Esterházya. Jest lyrikem-romantikem. Z patnácti j e h o o p e r

— (»Alfonse a Estrellu« provedl Liszt ve Výmaru) — neudržela se na jevišti ani jedna. V církevních skladbách sleduje Haydna; z jeho sedmi mší jest nejlepší Es dur a As dur. Dále napsal 8 s y m f o n i í, (nejkrásnější C dur a nedokončená osmá h moll), č e t n é k o m o r n í skladby, nejkrásnější k v a r-t e t t o z D moll s variacemi na píseň »Smrt a dívka«, k v i n t e t s variacemi na píseň »Pstruh«, 11 s o n á t pro klavír, »Momentsmusicaux«, »Impromptus«, v nichž vytvořil charakteristickou miniaturní skladbu pro klavír. Jsou to skladby písňové formy, na nichž zakládá se pozdějsí tvorba Mendelssohnova a Schumannova. Dále napsal fantasii op. 15, již zpracoval Liszt pro klavír a orchestr, čtyřruční variace op. 35, uherský divertissement, čtyřruční fantasii F moll, řadu pochodů a vídeňské tance, tři sonatiny pro klavír a housle. Hlavní jeho význam spočívá na poli umělé písně. Jest tvůrcem t. zv. písně prokomponované. Napsal skoro 800 písní, z nichž vynikají cykly »Spanilá mlynářka«, =Cesta zimní«, »Ossian«, »Zpěvy harfeníkovy«, »Písně labutí«. Žádný skla-datel nepředčil ho na tomto poli plodností a všestranností.	(Příště dále.)
D

Jednání první brněnské synody diecésní o chrámovém
zpěvu lidovém.
Píše Dr. KAREL EICHLER.
ynodu konal J. Exc. nejd. p. biskup Pavel hrabě z Huynů od 23. do 27. srpna 1909
ve filiálním chrámě sv. Michala v Brně za účasti asi 500 kněží. Látka byla pro-bírána ve pěti odborných a třech slavných kongregacích čili shromážděních a konstituce prohlášeny ve třech slavných sezeních.
Na programu bylo 32 themat. Mezi nimi na místě třicátém: »S. cantus populi«, posvátný zpěv lidový či v úpiném znění: »0 pěstování a povznesení lidového zpěvu v kostelích«.
Předmět ten byl svěřen čtvrté odborné kongregaci, do níž jmenováni následující členové:
Dr. Karel E i c h 1 e r, býv. professor bohosloví a redaktor nového českého kancionál u pro diecési brněnskou, jako předseda;
Frant. M ú h 1 b e r g e r, farář ve Slavonicích, redaktor německého kacionálu jako člen poradní čili konsultor;
Jan B á d a 1, děkan a farář ve Velké Byteši, hudební spolupracovník o českém kancionálu, též jako poradní člen;
Jakub P a v e 1 k a, konsistorní auditor a farář v Přibyslavicích, básník spolupracovník o českém kancionálu, jako zpravodaj ;
a zapisovatelem Sylvestr K u 1 h á n e k, katecheta národních škol v Brně, hudebn ík
Themata byla odborovým kongregacím odevzdána již vypracovaná. Předmět »0 posvátném zpěvu lidovém« připravila k rozkazu nejd. p. biskupa '»Diecésní komise pro pěstování církevního zpěvu (ustanoveno provádění Motu proprio Pia X.)«, jež zvolila k tomu účelu svého člena Pavelku. Jeho elaborát schválen předsedou komise, kapitul-ním děkanem Janem Kř. Vojtěchem, a odevzdán nejd. p. biskupovi," jenž s ním vyslovil též svůj souhlas.