XXXVII.	CYRILL	101

Cyrillský sjezd v Kutné Hoře
(17.—19. července 1911.)
D
iecésní Jednota královéhradecká slaví letos vzácné jubileum ; p o p ě t a d v a c á t é svolává přátele církevní hudby za svého trvání ku společné práci a vzpružení na sjezd cyrillský. Jistě zvláštního to druhu oslava. Co s ní spojeno práce, co trpkých i blaživých vzpomínek — trpkých na ústrky, marná namáhání a kolikrát i osobní nájezdy — blaživých na posílení a propagaci ideí cyrillských. Cyrillisté tvoří rodinu. Kdo byl jednou na c_yrillském sjezdu, půjde po druhé opét, ba nevynechá nikdy. Jest mu sjezd tím, čím kuřákovi tabák.
Pravda ta se opět potvrdila i tyto dny v Kutné Hoře. Již jsme byli sice před 11 lety v horním městě na cyrillských exerciciích, když ještě blahé paměti S t r e b 1 k vítězství ved( své pěvecké vojsko, ale nedá nám to, jsme zde letos zase skoro všichni pohromadě, abychom se zúčastnili s j e z d u j u b i 1 e j n í h o. A k nám starým Cyrillistům hlásí se generace mladší, rosteme, přibývá nás početně i intensitou práce.
Jako před lety, tak i letos srdečnými slovy vitá nás v předvečer sjezdových dni muž, jenž sám sobě si hrdě a směle postavil pomník slávy dokončením velechrámu Panny Barbory a jehož umělecké snahy jsou na vždy vryty do kamene restaurovaných památek horního města. Vitá nás msgr. V o r 11 č e k, arciděkan a bisk. vikář ve své farnosti, přišlo nás přivítati i domácí a hudebně vyspělé obecenstvo, poznává nás a pamatuje i naše jména z doby, kdy jsme v Kutné Hoře byli na sjezdu po prvé.
Msgr. p. arciděkan K. V o r 11 č e k, poukazuje na historii a slávu Kutné Hory, na kancionály skvostné hlavního města, líčí harmonii architektury s chorálem v chrámu Panny Bar-bory. Leč po dobách slavných nastal úpadek v umění stavitelském i hudebním. Štěstí, že po úpadku tom v dobách nynějších nastala restaurace chrámů a po ní i reforma zpěvu chrámového. K tomuto znovuzrozeni církevní hudby připravuje cestu Jednota Cyrillská, kterouž vítá p. arciděkan ve staroslavném městě a přeje sjezdu pino zdaru.
K rodině Cyrillské promlouvá i otec její arciděkan a bisk. vikář dr. M r š t í k z Chrudimi, jenž založil diecésní jednotu královéhradeckou a jest od začátku jejím předsedou. Líčí účel sjezdu, proč jsme se sjeli. Poučit se, změřit síly, povzbudit k nové, nevděčné práci, vzájemně si potřást pravici a v přátelství se utužit. Za Obecnou jednotu Cyrillskou přináší pozdrav z Prahy redaktor ,Cyrilla" prof. O r e 1.
Arciděkan M r š t í k zahájiv sjezd vitá zástupce J. E. ndp. biskupa dra. D o u b r a v y, přítomného biskupského radu, prof. dra. J i n d r u, který pronáší jako rodák kutnohorský srdečnou zdravici a odevzdává dopis jeho Excellence, který byl za hlubokého dojmu přítomných přečten. Píšef jeho Excellence : „Spěji za Vámi duchem ke krásné slavňosti jubilejní, spěji v kruh Váš duchem, proniknutým vděkem a radostí za dílo záslužné, jež vykonala naše jednota na prospěch velebného zpěvu církevního a posvátné hudby. Raduji se z nadšení, jež povznáší Cyrillisty k dalšímu slibnému snažení. Zehnaje snahám těmto, přeji všem, aby Hospodin ráčil dáti Vám v odměnu vstoupit do blaženého sboru, jenž před jeho trůnem bez ustáni zpívá : Svatý, svatý, svatý ... S přáním tímto vzkazuji vele-pastýřský pozdrav, trvaje Váš oddaný j- Josef, biskup.”
Podobně hojného zdaru na Bohu vyprošuje sjezdu ndp. biskup H ů 1 k a z Č. Budějovic, dále bisk. sekretář dr. H u r á ň a m. j.
Práce sjezdová nastala v úterý dne 18. července, ne sice pro nás, ale pro domácí chrámový sbor. Byl jsem zvědav, jak bude zpívati.
Pamatoval jsem si, že př, prvých exerciciích se držel dobře ; ředitel Ledvina kmen tohoto sboru přejal po řediteli Streblovi a dopinil ho novými členy. Zvědavost má i všech přítomných Cyrillistů byla ukojena velmi příznivě. Sbor pod temperamentním vedením dirigenta zni vyrovnaně a jistě. Hlasy jeho jsou dobře cvičeny a mají příjemný zvuk. Rhytmika jest velmi pečlivá a při jemném odstiňování dynamickém vše zní přirozeně. Vše je pojato s vyššího hlediska, hudebního, má přesně vyhraněný profil a detailní propracování není na ujmu celkové plastice skladby. K jubilejnímu sjezdu se velmi dobře hodila jubilejní mše T r e g 1 e r o v a, která zanechala v posluchačích dojem vskutku slavnostní. Cyrillisté ji znají, není třeba o nI se zvláště zmiňovati. Offertorium bylo rukopisnou novinkou Ríhovského (skladba „I n v i r t u t e t u a” ; těšíme se na její uveřejnění.