XXXVII.	CYRILL	89

později P a 1 e s t r i n a. ]sou to jednohlasé a vícehlasé skladby na texty biblické a byly vydány pod jménem » Laudi spirituali« v Římě. Tak vzniklo r. 1600 vlastní oratorium, duchovní to opera, jež dostala své jméno dle místnosti, ve které se odehrávala. Ucelené první dílo oratorní » Rappresentatione di ani - ma e di corpo«, jež komponoval C a v a-1 i e r i, symboiisovalo pojmy těla a duše a bylo psáno novým tehdy slohem m o n odickým (1600.)

25. Monodie ve světské i církevní hudbě.
Monodie čili zpěv pro jeden hlas s průvodem jest pový způsob hudby, vzniklý koncem XVI. století v Italii; při něm na místo polyfonie nastupuje zpěv pro jeden hlas s instrumentálním průvodem. Doprovodem byl zprvu pouhý číslovaný bass pro cembalo, loutnu neb gambu; teprv pozděii stal se zajímavějším. Samozřejmě jest zpěv pro jeden hlas starší než zpěv vícehlasý, jak to dokazuje zpěv minnesángrů, meistersingrů, troubadourů, lidová píseň atd.
Novinkou však byla v XVI. věku, že se umělci a theoretikové ujímají tohoto za-nedbaného směru. Hudební drama, oratorium, kantáta, ba i instrumentální hudba vyšly z těchto nepatrných základů. Mimo zakladatele monodie, jimiž jsou P e r i a C a c c i n i, získal si zásluh v tom směru K a p s b e r g e r, jenž komponoval hymny papeže Urbana, dále L a n di a kněz L u d o v i c o G r o s s i, zvaný dle svého rodiště d a V i a-d a n a. Viadana byl považován za vynálezce generálního bassu, což však neodpovídá skutečnosti. Jeho » C o n c e r t i e c c 1 e s i a-s t i c i pro 1—4 hlasy s průvodem varhan nemají číslování, jež nalézáme o 2 roky dříve v opeře E u r i d i c e od Periho. Viadanův vynález spočívá v tom, že užívá varhan samostatně a obligátně, čímž dopinil harmonii svých skladeb. Nejstarší známé dílo číslované jsou »Concerti ecclesias t i c i«, jež napsal Adrian Banchieri 1595‑
26. Claudio Monteverdi a jeho následovníci.
Prvním geniálním zástupcem dramatické-ho slohu byl Claudio Monteverdi 1567--- 1643 v Benátkách, kapelník při chrámu sv. Marka. V madrigalech a operách sna-žil se dissonancemi, blízkými naší moderní harmonii, docíliti ostrého výrazu nálady a citu. Orchestru používal nikoliv jako pouhého doprovodu, nýbrž samostatně a měl zření k individualitě jednotlivých instrumentálních hlasů. Svému »Orfeovi« pře

deslal instrumentální úvod, devítitaktovou »toccatu« třikrát opakovanou, vsunul tance, předesílal zpěvům kratší úvody (symphonie) a zakončoval je dohrami (ritornell). Roku 1624 komponoval scénu z Tassova »O sv obození Jerusalema«, totiž boj Tankreda s Chlorindou, při čemž zpěvní partie rozdělil mezi tři osoby. Boj sám líčí čtyřmi nástroji smyčcovými. Novost první této tónomalby působila sensačně; v houslích po prvé se ozývá tremolo. M o n t e v e r d i stal se tvůrcem novodobého orchestru, podobně jako H a y d n kiassického symphonického orchestru a B e r 1 i o z tvůrcem orchestru moderního. Monteverdi napsal ještě čtyři opery pro stálé divadlo v Benátkách, otevřené r. 1637, a stal se zakladatelem druhé benátské školy ve směru v pravdě dramatické opery. V jeho šlepějích jde Francesco Cavalli, jenž jednotlivé části opery rozšířil, a Marc A n t o n i o C e s t i, kapelník ve Vídni, proslulý dílem »II pomo d'oro« (Zlaté jablko).
27. Carissimi a Jindřich Schiitz.
O další vývoj oratoria získali si zásluh Carissimi a Schiitz. Prvý uvedl do oratoria osobu historika čili vyprávěče, od-stranil scénické provedení, zdokonalil mo
nodický sloh a instrumentální doprovod. — Zajímavým způsobem střídal recitativ s ariosním zpěvem a přispěl k rozvoji kantáty. Z jeho oratorií vydal Chrysander : Salomo, Belsazar, ]onáš a Jephta. Žáci Carissimovi byli: A 1 e s s a n d r o S c a rlatti, Jan Kašpar Kerll a M. A. C h a r p e n t i e r, jenž marně snažil se pře-nésti formu oratoria do Francie. Největším nástupcem jeho v Italii byl A I e s s a n d r o Stradella, Giovanni Legrenzi, kapelník u sv Marka, dal arii určitou, písni podobnou formu, čímž se odlišovala podstatně od recitativu. Do Ně m e c k a přenesl nový sloh J i n d ř i c h S c h ů t z (1585—1672), žák Jana Gabriela, dvorní kapelník v Drážďanech. Mimo operu »Daphne« a četná církevní díla napsal »Sedm slov Páně«, 4 pašije a »Vzkříšení«. Díla tato jsou dra-maticky vybudována a jimi ukazuje se autor jejich Schútz vedle Scandellia, Gesia a Hammerschmidta největším předchůdcem Bachovým a Haendlovým.
28. Vznik a v~voj dramatické hudby v Italii.
Kolébkou opery jest Florencie. Tam shromažďovali se koncem XVI. stol. u hrabat Bardia a Corsia vynikající učenci a vzdě-