88	CYRILE	XXXVII.

Repetitorium dějin hudby.
EMIL B E Z E C N Ý.	(PoltračJ

22. Vznik a vývoj notového tisku.
Záhy po vynalezení knihtisku byly tištěny i noty, a to s počátku jen v missálech. Osnova linková byla tištěna červeně a do ní se noty bud' vpisovaly nebo zvláštními patronami vtiskovaly. Později byly matrice menších příkladů notových vyřezávány ve dřevě a dle nich tištěno, jak tomu jest v theoretickém díle Ruggieriově a Gaforiově. Při tisku missálů bylo záhy použito i pro sazbu not zvláštních typů čili značek; nejstarší missál se sázenými notami byl vy tištěn Oldřichem Halmem z Ingolstadtu 1476 v Římě. R. 1481 vydal Jiří Reyser ve Wiirzburku 2 missály, při nichž noty byly tisknuty pomocí pohyblivých typů. K tomu bylo zapotřebí dvou rámů a dvou tisků. Byly totiž tisknuty nejdříve červené linky s čer venými iniciálkami a potom na ně černé noty s černými písmenami. Při tom se užívalo ještě typů dřevěných. První, jenž tiskl kovovými typy, byl Ottaviano dei Pet r u c c i r. 1498 v Benátkách. Tyto prvotisky čili incunabule jsou velice vzácné a vyznačují se mistrným provedením. Nedostatek spočívá v tom, že díla jsou tisknuta ve hlasech a ztrátou jediného hlasu stávalo se nepotřebno celé dílo. Začátkem XVI. st. tisklo se v Německu j e d n o d u-c h ý mi typy. Tak tiskl Oglin v Augsburku. Nota byla spojena s linkami a tvořila vertikální výřez z linkového systemu. Tento způsob sazby not lze poznati dle rozkouskovaných linek.
Poněvadž nebylo možno tímto způsobem sázeti pro klavírní a varhanní skladby na téže osnově linkové více not pod sebe, r y 1 y se noty ve zvláštní p l o t n y. Šimon V e r o-v i o r. 1586 byl první, který užíval ploten měděných. Měd' později ustoupila cínu, cín pak zinku. Tento způsob zdokonalili Ciuer (Kljur) a Walsh (Voš) vynalezením razítek, jimiž lze noty mechanicky vrývati do ploten. Tím staly se noty úhlednějšími a práce rychlejší. Též typový tisk byl zdokonalen I mmanuelem B r e i tkopfem, který skládá typy z několika součástek, na př. osminová nota složena jest ze 3 dílů; hlavička, nožka i praporeček mají své vlastní, od sebe od-dělitelné typy. Poněvadž byly tyto součásti velmi jemné, trpěly ve stroji tiskacím při větším nákladu díla hudebního; z toho důvodu sazba notová se stereotypuje. Zhotoví se totiž ze sazby odlitek v sádře;

když tato uschne, poleje se smíšeninou olova, antimonia a cínu; tak vzniká plotna s vy pouklými notami, dovolující libovolný počet otisků. V době nynější již se neděje o k l e p sazby notové do sádry, nýbrž v navlhčený, zvláště chemicky připravený papír, který ztvrdne sušením a jest věrným otiskem sazby.

23. 0 středověkých duchovních hrách.
Záhy poznala církev důležitost scénické úpravy příběhů biblických a již v VIII- st. po Kr. byly prováděny kněžími v kostelích liturgické hry, při nichž hudba a zpěv hrály dúležitou úlohu. Ke hrám skýtal hojně látky život Kristův, jeho narození, utrpení a smrt, též v pozdější době život Panny Marie, apoštolů atd. Původně nevybočovaly z mezí liturgických a nazývaly se L i t u r-g i c k é d r a m a. Zpívaly se latinsky, později též řečí lidovou. Od liturgických dra-mat liší se m y s t e r i e, náboženské hry, provaděné mimo kostel na zvláštních jevištích od laiků. Jméno a ráz těchto her po - ukazují k pohnutým dramatickým aktúm kultu starých Egypfanú a Babyloňanú. Zvláštním druhem mysterií byly v Německu mariánské hry a v Paříži morality, alegorické to hry, v nichž abstraktní pojmy jsou personifikovány. V Čechách byly »p 1 a nkty Panny Marie«. Od XIfI.stol. vše hrály zvláštní společnosti. Každých deset let opakuje se hra pašijí v Horní Ammergavě v Bavořích a v Hořicích v Čechách. Znenáhla ztrácely mysterie přimíšením světských písní lidových, scén komických. a satirických svůj náboženský ráz a staly se pouhou zábavou.
24. Vznik a vývoj oratoria.
Oratorium je skladba pro sbor, sola a orchestr rázu zčásti epického, zčásti lyrického a dramatického. Sestává z instrumentálního úvodu a řady uzavřených čísel (arii, duett, sborů), spojených recitativem. P a š i e jsou oratoria, k nimž látka vzata z utrpení Krista. Kantata liší se od oratoria tím. že postrádá epického živlu. Vyvinulo se oratorium z duchovních cvičení, jež konal sv. Filip z Neri v »oratoriu«, kapli kláštera sv. Girolama. Původně to byly přednášky, duchovní čtení a dramaticko-allegoricicé hry. Nejkrásnější děje z bible byly v neděle a svátky církevního roku názorně předváděny. Hudbu napsali k nim A n i m u c c i a a