XXXVII.	CYRILL	85

Prof. R. D i e t t r i c h z vídeňské c. k. akademie má generální referát o h u d e b-n í m vyučování á vzdělávání. Dokazuje, že základem veškerého hudebního vyučování musí býti obsáhlá reforma učení zpěvu na školách národních a stře d‑
n í c h. Žádá, aby zpěv byl o b l i g á t n í m předmětem i na středních školách a dle not aby se zpívalo již v 11. třídě obecných škol.*) Největší boj dnes vede se o vyučování hudbě na učitelských ústavech. S jedné strany organisované učitelstvo potírá jakékoliv vyučování hře na varhany, staví se zásadně proti hudebnímu vzdělání učitelstva vůbec, aby nemohlo prý otročiti kostelu. S druhé strany rozvážní živio vé hledí zlepšením h u-d e b n í c h znalostí u učitelstva zvýšiti znalost pěveckou u dětí a prohloubiti zájem pro hudbu u lidu, vrátiti český národ zpěvu. Z téhož důvodu navrhoval prof. Diettrich, aby na učitelských ústavech bylo pří s n ě obligátním vyučování z p ě v u, li o u s 11 m a případně h a r m o n i u jako nezbytné pomůcce k vyučování hudbě a v š e o b e c n é n a u c e
o hudbě a harmonii.
Klavír a varhany mají býti dle navrhovatele jen p o d m í n e č n ě obligátními, čímž prý se docílí zlepšení církevní hudby. Zásadně jest v tomto návrhu zajisté velmi mnoho dobra a pravdy, aby se řádně a do opravdy věnoval hře na varhany ten, kdo jednou chce zastávati místo varhaníka nebo ředitele kůru. Jest však vážná obava, že by učitelské listy a neblahý vliv spolužáků tak dlouho působil na ochotné žáky učiti se varhanám, až by úpině podlehli terroru a varhany by pak nepěstoval nikdo. Tak by tomu bylo jistě ve většině ústavú našich.
Snad by se jinak docílilo zlepšení, na př. úpravou hodin cvičných, rozmnožením řádných míst c. k. učitelův hudby a hlavně většími požadavky předchozí znalosti hry na klavír při přijímacích zkouškách do učitelských ústavil. Největší závadou pro pěstování hudby a zvláště hudby církevní u učitelstva jest náboženská apathie a nedostatek času, který stráven jest povinnostmi školními a politickou, veřejnou činností. Jest odpor proti všemu církevnímu, též i proti církevnímu umění.
Na universitách přeje si pan navrhovatel, aby hlavně p ř i t h e o l o g i c k ý c h f a k u l t á c h pěstovala se intensivněji církevní hudba, kterýžto požadavek ovšem splývá s požadavky, vyslovenými nejd. p. biskupem Grossem.
Částečně s pěstěním církevního zpěvu souvisela i prednáška professora G o 11 e r a z c. k. círk. hudební školy ve Vídni-Klosterneuburku. Mluvil sice se stanoviska všeobecného o reformě v y u č o v a c í ch m e t h o d na školách obecných v hodinách pěveckých, ale i jeho snahy všeobecné čelí k zlepšení pěstění církevní písně na školách obecných. V resoluci své žádal následující: »lest uvážiti, že zpěv na školách má veliký význam, oživuje vyučování ostatním předmětům, blahodárně působí na výcvik v mateřském jazyku a má mocný vliv na pěstění citův náboženských. Jest dále uvážiti, že správně konaná pěvecká cvičení posilují ústrojí dýchací, zvláště plíce, a otužujíce lidský organismus, potlačují různé choroby. Pěstění hudby na školách obecných zajištuje další trvání krásné písně národní, cvičí pro budoucnost zdatný pěvecký materiál pro zpěv sborový v kostelích i pro koncerty a tím idealisuje snahy lidské Z těchto důvodů žádá navrhovatel, aby zavedena byla v hodinách zpěvních lepší methoda a učebná osnova. Má na mysli methodu B a t k e o v u a D a l k r o z o v u, jež by se dala uplatniti i při hodinách tělocvičných.«
Po Gollerově přednášce ukázal professor Wagner hned prakticky výhody methody Batkeovy na dětském sboru, který teprv před nedávnou dobou počal cvičiti. Výsledky byly tytéž, jaké u nás jsme slyšeli v pěvecké škole, řízené paní Branbergrovou a jakých docilují vinohradské pěvecké kroužky pod ředitelstvím prof. S. Jiránka. Ze všech těchto příznivých příkladů doporokčí se tedy methoda Batkeova co nejvíce.
P r o f e s s o r M o i s s 1 ze Štyrského Hradce odhalil starou bolest ti našich církevních lidových písní; akcentoval neuměleckost a necírkevnost kostelních písniček z doby j o s e f i n s k é, jež se zahnízdily v kostelích jako bejlí, a nelze jich žádným způsobem vypleniti. Jejich sentimentálnost je činí oblíbenými, a většina i církevně approbovaných zpěvníků je obsahuje. Pěveckým sborem chlapeckým c. k. círk. školy z Klosterneuburku dává přednášeti píseň cennou a hned pro přirovnání na týž text melodii josefinskou. Doufá, že by vydáním j e d n o t n é h o z p ě v n í k u se nešvar z lidové poesie duchovní dal odstraniti.
*) Tento požadavek prof. Diettricha zdá se mi trochu nejasným; jest nutno děliti osnovu dle školních let, nikoliv dle tříd, poněvadž na venkově v jednotlivých třídách sedí děti z několika školníeh ročníku. Lépe by bylo zavésti vyučování zpěvu dle not až od 3. neb 4. školního ročníku.