56	CYRILL	XXXVII.

a jeho řízením mnoho dobré hudby církevní bylo provedeno. — R. 1902 přijal místó varhaníka při arciděkanském chrámu Páně v Chrudimi, kdež zároveň stal se učitelem hudby na dívčím paedagogiu.
Vojtěch Říhovský nepomýšlel spočátku nastoupiti skladatelskou dráhu, chtěl pouze býti počestným následovníkem svého otce v úřadě řídícího choru. Stalo se však, že upozorněn byl na Vilímkovy »Hudební Květy«, jichž redaktorem byl Karel Weis, a touha, některou skladbičku míti uveřejněnu, přivedla jej k tomu, by komponoval nějaký tak zvaný »Klavierstiick«. Nerozmýšlel se dlouho a napsal takto v krátké době 15 klavírních skladeb, které ihned redaktoru K. Weisovi zaslal, jenž vyslovil se o skladbách těch velice pochvalně a nadějnému komponistovi slíbil, že je brzy uveřejní jím povzbuzen oddal se vedle svých stavovských povinností cele komposici a stvořil zvláště na poli hudby církevní díla pozoruhodné ceny, jíchž seznam jest v posledních číslech »Cyrilla« uveřejněn.
Vedle komposice skladeb církevních věnuje se s oblibou Říhovský tvorbě světských skladeb sborových a tvorbě písní. Značný počet vydaných jeho děl jest neklamnou známkou, že lehce a rychle tvoří, v čemž jest podoben Sychrovi. I v instrumentaci jeví jeho skladby měkkost a zvláštní lyrický charakter.
Musa Říhovského jest vysloveně lyrickou; měkká, nehledaná linie melodická plyne příjemně na podkladu vtipných harmonií. »Missa Loretta« jest Říhovskému vzor, kterým se bral ve svých dalších mešních skladbách. Květnatost dikce, nečinící velikých požadavků na sborové těleso, způsobila Říhovskému záhy oblibu na kurech a zatlačila Fiihrera a Horáka. Jeho poslední díla (Missa solemnis) přidávají k lyrismu i dramatičnost, nevyhnutelnou to složku církevní skladby. Těšíme se z toho, že Říhovský za-bočil na toto pole, kde rostou skladby ne líbivé, nýbrž klassické. Zřídlo talentu Říhovského jest nepřeberné; dovede zajisté po náležitém studiu klassické doby Palestrinovy a Iiachovy z tohoto pramene vod živých podati našim kůrům skladby ceny takové, že ho přidruží k slavným našim mistrům, jako byl Trojan Turnovský, Harant z Polžic a Tomášek.
lwlw	1w1w

Steckerova „ 1V[issa solemnis11.
Dr. CYRILL SYCHRA. (Pokrač.)

GLORIA.
Prvou část — Allegro moderato — zahajuje unisono tenoru a bassů:

a3
Et in ter- ra	pax

]e to zas onen prvý motiv z chorálního »Kyrie«, jemuž pouhou změnou rhytmu dán charakter jásavého motivu. Po něm v piné síle pronáší sbor prosby: »laudamus te, benedicimus te, glorificamus te«, když byl před poslednějším alt v pianu vyřkl: »adoramus te!« Následující »Gratias agimus« přednáší sám bas; na to v unisonu vpadnou tenoři se soprány s »Domine Deus...« motivem
D.-Mi-ne De	us,

jejž pak hned imitují alty s bassy (unisonem). Přichází sostenuto assai — ve varhanách zaleskne se část motivu a, a na to v rychlých sledech vystupují jednotlivé hlasy s »Do-mine Fili ...« v bohaté polyfonii: