XXXVII.	CYRILL	51

zpěvu až do kompaktát«, Stecker »Nauku o formách hudebních«, »Dějinyhudby« a m. j.
2. 0 hudbě kulturních národú starověku
1.	E g y p f a n é. Nápisy a vyobrazení na hrobech egyptských dokazují, že Egypfané pěstovali hudbu již 4000 let př. Kr. Pře-kvapují vyobrazení mnohostrunných harf, louten o 1—3 strunách. Tvary jejich upomínají na tvary novodobých nástrojů. Hudebníci zaujímali vynikající postavení při dvoře královském. Kněží pěstovali hudební vědu. Hudba sloužila ve spojení s poesií a tancem náboženství. Stupnice byla diatonická o sedmi tónech. K harfě Tebuni a loutně Nabla přistupúje lvra assyrská. Dále měli různé nástroje bicí, foukací, flétny, trubky, bubny. Sistrum, — nástroj to kovový, — označoval jednotlivé části bohoslužebných úkonů jako dnes hlas zvonku při mešní liturgii. Na některých obrazech tvoří hráči orchestrální skupiny.
U Assyřanů a I3abyloňanůslou2ila hudba světským účelům, pozvedala k boji odvahu a při hodech náladu. Vedle lyry měli Assyřané trojhranné harfy, flétny, trubky, bubny, kotle a dudy, — pratvar to našich varhan.
0 hudbě hebrejské potvrzují nám současníci její vážnost; hudební památky v původním znění se však ztratily. Zachovaly se jen staré chrámové zpěvy, reformované od Sulzera a vydané Rubínem. Z nástrojů měli harfu kinnór, ke které byly zpívány žalmy Davidovy; sám se na ní doprovázel. Dále měli foukací nástroj šofar (trubka), keren, flétny a nástroje bicí. Hudba byla ve službách náboženství a stála v nejužším spojení s poesií, jak to dokazuje píseň D e b o r y, M i rj a m y zpěv vítězný, žalmy D a v i d o v y, píseň svatební a V e 1 e-píseň Salomounova (canticum canticorum).
4.	Indům vlastní jest Vina, strunný to nástroj s hmatníkem o 7 kovových strunách, které se v pohyb uváděly hůlkou ze slonové kosti nebo kovu, zvanou plektrum. Tónový system obsahoval 3 oktávy; hlavní stupnice měla 7 tónů. Zvyšováním a snižo váním těchto tónů a různým laděním v rámci oktávy, rozdělené ve 22 třetinových tónů, vzniklo t. zv. moře tonin. Nejstarší sbírkou Indů jsou hymny Rigvedy, modlitby a kouzelné formule A t h a r v a v é d y. Tanec a zpěv spojují se s poesií v dramatu. Ve I I , st. po Kr. vynikl K a l i d a s a dramatickým dílem »S a k u n t a l a«. U Indů byly

pěvecké rodiny, v nichž s pokolení na pokolení přecházela znalost hymnů Rigvedy.
5.	U Čiňanů byla hudba již 2000 let př. Kr. pěstována vědecky. Císařská bibliotheka čítá přes 500 různých děl čínské hudby. Číňané znali theorii o kvintovém kruhu, o 12 půltónech oktávy, 2 půltóny stupnice; v praxi však hudba jejich je pouhým hřmocením. Sbírku podobného významu, jako žalmy hebrejské a hymny Rigvedy, uložil v knize Si-king Konfucius v V. stol. př. Kr. Pentatonická (pětistupňová) stup-nice anhemitonická bez půltónů f g a c d jest prastupnicí nejen Cíňanů, nýbrž i jiných národů, kteří byli na nižším stupni kulturního vývoje. V rámci této stupnice pohybují se nejstarší melodie čínské. Z nástrojů znám jest č e n g, předchůdce našeho harmonia; užívali též různých nástrojů bicích a foukacích.
-7aýonci předčili po stránce hudební Číňany; jejich orchestr a sbory znějí mnohem příjemněji. Osnova starojaponské hudby zůstává však našemu uchu nesrozumitelnou. Z nástrojů znám jest Samiseng a sedmi-strunná Koto. V Kiotu jest dosud uschována 1000 let stará normální ladička. Před chrámem v Jedu jest největší zvon světa.
Arabové mají sedmnáctitónovo u stup nici s absolutně čistými konsonantními ter - ciemi ; mají 12 hlavních tonin, zvaných M a-k a m a t. Stupnice liší se od sebe polohou půltónu jako stupnice řecké a církevní. Tento system dovoluje bohaté heterofonické vykrášlení melodie. Marně snažil se theoretik El F a r a b i (Alfarabi) nahraditi tento systém řeckým. Teprve ve XIV. stol. pronikl v praxi system západoevropských národú. Arabští theoretikové přidržovali se však i dále theorie »messelové«. Při tomto způsobu měření intervallů byla mírou délka strun. Nižší tón intervallu jest dle tohoto stanoviska násobkem tónu vyššího. Tak na př. odpovídá tónu základnímu struna dva-krát tak dlouhá než jeho oktávě, třikrát tak dlouhá než jeho kvintě atd. Oblíbeným nástrojem Arabů byla loutna, kterou převzali od Peršanů; zanesli ji ve XII. stol. do Spaněl a jižní Italie, odkud se rozšířila ve XIV. stol. po celé Evropě a měla důležitý úkol v domácí hudbě XVI.-XVII. století. -- Mimo to měti Arabové c i t e r y, smyčcové nástroje r e b a b a k e m a n č e, flétny, trubky, rohy a nástroje bicí. O hudbě s t a r o a r a b s k é zprávy se ne-zachovaly.
8.	Římané nevytvořili své zvláštní hudby, nýbrž přejali ji v theorii i praxi od Řekův.