44	CYKILL	XXXVII.
~j"j HUD. LITERATURA I

Dr. Joseph Surzyňski »Missa pro defunetis« quattuor vocibus inaequalibus organo comitante concinenda auctore. Náklad a tisk L. Schwanna v Diisseldorfu. Cena partitury 2 M 40 Pf., jednotlivých hlasú 20 Pf.

Dra. Surzyňskiho »Missa pro defunctis« skládá se z těchto částí: [ntroitus, Graduale et tractus, Sequentia, Offertorium, Sanctus, Benedictus, Agnus. Nejlépe jest prokomponován Introitus, Sanctus, Benedictus a Agnus. V Introitu nastupuje tenor Motivem:
Re -	- qui - em
T.ýž motiv jest v »Agnus, kde prvně reprodukuje ho alt:
Larghetto.
s A - - - gnus De - i
Příbuzný motiv -- velmi rozsáhlý	chová »Sanctus a »Benedictus«.

Larghetto.	—~
- --C—~+- ~• -o ---C—'-‑
Sopran. San 	ctus
AIt soli). Be - ne - di	- ctus, qui
ve	- nit in no - mi - ne.

Jak vidno, motivy jsou si velmi blízké. Ve všech posléz zmíněných čtyřech číslech vede dr. Surzyňski hlasy v bohaté polyfonii. Ostatní části této mše jsou psány většinou homofonně. Všude však patrna snaha vystihnout co nejlíp výraz hlubokého smutku. Mnohdy vydaří se skladateli místo velmi účinné, tak na příklad začátek »Sequence«:
Larghetto Alt et Bass unisono.
1	~~z f •	T ~~	I ;i

Di - es	i - rae	di - es il - la
$	aš0 š
0_ ~JO
— U --	s+	lo~	
Sol - vet	se -tlum	in	fa	-	vil‑	
i
I	

la:	Te- ste	Da	d cum	Sibyl - la.	
	~#	I
4	0.71	
,v		
V ní skladatel hledí — a to věru se zdarem — vyvarovati se nudě, kterou by snad mohla přinésti s sebou délka textu, zvlášt když musí toho dbáti (s ohledem na celebrujícího kněze), aby tento oddíl netrval příliš dlouho. Vytknouti musím, že právě nejvýznačnější část textu offertoria (,,libera animas~), která přec touží po podrobném zpracování, nechává skladatel většinou jenom recitovati ; ani praktického dúvodu pro to není, vždyf tento oddíl mše za zemřelé probíhá u oltáře pomalu.
V celku mohu říci, že je to skladba vděčná, přístupná dovednějšímu sboru, psaná ve stylu přísně církevním, její melodika je nevtíravá a dokazuje silný pramen invence komponisty, který touto skladbou se uvádí velmi sympathicky. Dr. Cyrill Sychra.
Dr. P e t e r W a g n e r. EinfOrnng in die gregorianischen Melodien. Ein Handbuch der Choralwissenschaft. Erster Teil: U rsprung und Entwicklung der liturgischen Gesangsformen bis zum Ausgange des Mittela l t e r s. Dritte Auflage. Leipzig, Breit kopf & Hártel 1911. Váz. K 12'30.
R. 1895 vyšlo přítomné dílo ve Frýburku ve Švýcařích v prvním vydání. Za úkol si vzalo po-jednati vědecky o chorálu gregoriánském na základě tehdejšího badání. Poněvadž však poznání chorálu nelze nabýti ve formě pokažené jinými, negregoriánskými názory hudebními (Medicaea), omezil autor ku prospěchu věci práci svou na středověk. Dílo frýburského universitního professora a ředitele tamní akademie gregoriánské stalo se záhy základem německého badání chorálního, které až do poslední doby značně pokulhávalo za Francouzi a Angličany.
Roku 1901, kdy Lvem Xlll, byly už uznány snahy o obnovu tradicionelního chorálu, vyšel v druhém vydání první díl tohoto díla na tři svazky rozpočteného. Nyní, r. 1911, vyšel tentýž první díl v tř:tím vydání pod svrchu uvedeným titulem. Poněvadž však dílo to přeloženo bylo do francouz-