36	CVRILL	XXXVII.
ve svém » E v a n g e 1 i s t s k é m k a n c i o n á 1 e« připisuje Kleych Br. Lukášovi píseň typu p r v é b o o sloce t r o j v e r š o v é. Poráží se sám tedy svojí nedůsledností; jinak cituje v »Rejstříku« a jinak uvádí v »Kancionále«.
Kdyby proti S. K. stál jen Kleych se svými odporujícími zprávami, bylo by se-trvati na uvedeném již tvrzení, že píseň »Nastal...« složil táborský děkan Jan Dobeš, a bylo by odmítnouti jakoukoliv pochybnost o zápisu muže věrohodného, jakým byl Stanislav Kantor.
Avšak proti zprávě St. Kantora hájí autorství Lukášovo při této písni o p ě t i verších ve sloce zcela přesně a bez omylů muž nad jiné vynikající a věrohodný, který nejlépe mohl, ano musil znáti skladatele písní kancionálu S a m o t u l s k é h o ') a tím jest sám B l a h o s l a v , redaktor kancionálu. Na věčnou pamět vydal kromě kancionálu »Rejstřík«, 2) ve kterém uvádí jména těch, kteří »složili« písně v kancionálu. V »Rejstříku« dí, že měl velikou péči o to, aby vyzvěděl, kterého skladatele která píseň jest a připomíná, že neví, aby jedna byla, o kteréž by, čí by byla, nevěděl. 1 vypočítává přesně autory a částečně jmenuje písně, jež složili. J a n a D o b š e však nezná, ač mu jest znám jiný táborský autor, t. zv. B r. J a n T á b o r s k ý, původně zvaný lan W y 1 é m e k ; dí o něm Blahoslav: umřel dávno, před 70 lety, totiž léta P. 1490 (šest). Tento J a n V i 1 í m e k rozhodně nemůže býti totožný s Janem Dobšem, který byl v Táboře skoro o celé století později. Další autoři jím jmenovaní s křticím jménem
j a n jsou: Hus, Roh, Augusta, Černý, Blahoslav, Načeradský, Jelecký, Poustevník, Sylvan a zmíněný již Vilímek (Táborský).
Dále připomíná Blahoslav, že do kancionálu bylo přijato čtvero t á b o r s k ý c h písní: 1. Af bychom hodně pamatovali. 2. Pastýři nebeský, Pane náš. 3. Pán Bůh slovo Otce rovné. 4. Připravmež se věru. Zase jest zajímavo, že neuvádí písně: »Na-stal nám den<_, ač dle tvrzení St. K. také by měla býti počítána mezi písně »táborské«.
Ani v » H i s t o r i i B r a t f í českých« 3) od Br. Jana Blahoslava se nesetkáváme se jménem lana Doběe, ač kronika tato zaznamenává až do poloviny století XVI. celou řadu kněží českobratrských a mezi nimi mnoho Janů.
Ani »N e k r o l o g i u m« polské větve Jednoty bratrské, ač uvádí kromě polských i českých kněží bratrských úmrtí, nemá zmínky o J . Dobšovi.') Ani Vavřinec Q r 1 í k a jeho pokračovatelé, jejichž zápisy jdou až do r. 1606 neznají ve svých úmrtních matrikách kněží bratrských kněze J. Doběe. ')
Zápisy Jednoty Bratrské neuvádějí nikde jména lana Doběe a uvésti ani nemohou, poněvadž Jan Dobeš k jednotě nikdy nenáležel. Jako děkan táborský byl dobrým kališníkem, nikoli pikhartem, t, j. ani českým bratrem ani protestantem. Členové Jednoty byli nepřáteli kališníků.
Petr Vok z Rožmberka, (t 1612), poslední člen rodu Rožmberského, koupil r. 1569
Bechyni a hledal pro svůj lid dobrého duchovního správce. Tehdy bylo Vokovi 25 let
a hlásil se ke straně katolické. K Jednotě přestoupil teprve roku 1582 vlivem své man‑
želky Kateřiny z Ludanic. Lid na jeho novém panství byl kališnickým. Volba Vokova
za faráře bechyňského padla na dosavadního faráře táborského, lana Dobše, poněvadž
asi měl Dobeš vlastnosti, jež Vok požadoval pro duchovního pastýře většiny obyvatelstva
kališnického, a který nebyl zároveň nesympathickým menšině katolické. Dobeš pobyl
v Bechyni od r. 1570 až do r. 1574, kdy na lepší chléb odešel za faráře do Divišova.
jemu připisuje S t a n i s 1 a v K a n to r, písař utrakvistického kancionálu ") v Tá‑

') Titul zní: Piejně Chwal Božských. Píjně Duchowny Ewangelijtfké, Opět znowu přehlédnuté, zprawené, a fhromážděné: Y také mnohé w nowě jložené z gruntu a základu Píjem Swatých. Ke cti a
k chwale famého gediného wěčného Boha, w Trogicy blahojlawené. Také ku pomoct' a k flužbě yku potějfenij w prawém Křejfanském Náboženjtwí wjjech wěrných milugicých y Národy Jazyk Cělký. Léta Páně 1561. Pozdější vydání, jako 111. vyd. v Králikách z r. 1576, IV. vyd. v Králikách z r. 1581, čtvercové vydání z r. 1594 a z r. 1598 postrádají v titulu počátečních slov =Piejně Chwal Buožských«.
") J. Jireček, kancionál bratrský v C. C M. 1862 str. 38 a násl. — »R e i s f ř í k písní., IX. svazek Bratrského archivu fol. 320b. (Jednání Jednoty Bratrské, Mus. 11. 13. 3.) Nadpis rejstříku zní: Písní duchovních některých, jichž se ode naší Jednoty Bratrské užívá, Rejstřfk. V němž se pokládá, od koho by která složena neb udělána byla, pokudž se to vyhledati mohlo«.
31 P. J. Šafařík, Br. Jana Blahoslava »Historie Bratří českých« u výtahu, C. C. M. 1562 str. 99 násl. Dr. J. Bidlo, Věstník král. č. spol. 1897.
5) Fiedler, Totenbuch der Geistlichkeit der bóhm. Briider, Wien 1863 (Mus. 70 B 197).
Pocziatek Chwal Buozských na Epíjftoly a Ewangelia, przi tom pijfniczky naz Otcze nas, przikazanij Buozska s pijjniemi obecznimi a niekterymi Introity y Prozami. Sepsany u knijhy tyto Ode mne Stanijlawa Kantora Leta 1580 (fol. 574a).