42
v základě podobu kosočtverce a virga se silnou, dole zaostřenou nožkou, jest jako hřebík. Hlavičky not udávají linii melodickou. Pětilinková osnova pro chorál čili pro »cantus l)lanus«, jak se tehdy říkalo chorálu, přejata byla z hudby mensurální. Původně užívalo se pro chorál čtyř linek a pro zpěv mensurální pětilinkové osnovy.') Notopisem tímto jest psáno hojně liturgických knih století XVI. a XVII. Na ob. 20. jest úryvek z proměnlivých částí na 11. neděli adventní (offertorium: Deus tu ...). Chorální melodie jest tu bohatou na jubilace; nedotkl se jí ještě duch reformy chorálti XVII. věku, která krácením obrala chorál o nádherné květy melodiky.
	ta - ht~t1m11 t tilg q í~tr	1 ! _
Ili1 ct~t t11 aQ	mu Do	11>i
1ti i	bi 1r~t1~~'	tá11te5 e1` lit PC ia
.11 hť tri 111.1 	
r	3 41~- _.
~- -	- -	Jilcnt
r ícm	tt~ ťu	UCrÍ 5 víui ,
	ír ti bi tur ilI 1L ofŤTn Pe	tto
bu, holrci nc ilzá%rt tur %í tit	an'
Obraz 20. Faksimile ze Šíchova Graduálu z r. 1610, fol. 3a.
Vliv b a r o k o v é.h o s 1 o h u jeví se v některých knihách i při choráhffim notopise. Virga nabývá zvláštní ;podoby velikého T; punctum jest jako kosodélník; na pěti-linkové osnově jest předepsán i klíč »e« i klíč »f«,

) Johannes de Garlandia II. ve XIV. stol. to potvrzuje slovy ... *quia iii cantu plano vel ecclesiastico tantum q u a t u o r lineas protrahimus, qui septem cordarum aequipolent per aequipolentiam, et in cantu meusurabili q u i n q u e, qui novem cordarum aequivalent per aequipolentiam. (Cousemacker, Scriptores I. 59.)