35
Přepi s do nynější chorální notace antifony 3. k laudám na pondělí po Květné neděli z antifonáře Sedleckéhol) zní:
r r r r'_~ r -r -~~~~r r -i r ř--* ~-rti r r r r r~ ~ r Appenderunt mercedem nteam tri - gin-ta ar-gen-te-is qui-bus ap-pre-ti -a-tus sum ab e - is.
Tento přepis, jakož i originál jeho, zapsaný notací hřebíčkovou v rukopise z XIII. stol. (obr. 14., str. 34.), vysvětluje rozsah intervallů cheironomického notopisu z XI. stol. při téže antifoně »Appenderunt« na obr. 3., str. 19. Srovnáním obou vychází na jevo, že se liší poněkud zápis X[. stol. od zápisu XIII. stol. Odchylky staršího fragmentu od rukopisu mladšího vytčeny jsou křížkem (-~-) na našem, nahoře vytištěném přepise do moderní notace
chorální. Methodou komparační lze konstatovati poměr zápisů v obou rukopisech i při ostatních antifonách a tím stopovati původ a vývoj melodií chorálních. Nynější nápěv v » Hebdomas sancta« vydání solesmenského se přimyká ku znění v rukopise stol. XIII.
Vedle písma hřebíčkového objevuje se v rukopisech českého původu p í s m o p o d k o v o v é (Hufeisenchrift), jehož ve XIV. věku se všeobecně užívá i v rukopisech cizích. Virga má v něm tvar podkovový; jinak jest podobné písmu hřebíčkovému.
Příklad notace podkovové v XIV. stol. leichu mistra Záviše ze Z a p2) je na str. 36., obr. 15.
') Univ. knih. sign. Xl1I. A. 6. (cim. 8.), perg. a_ XIII. stol (dopiněn písmem z r, 1671): Antiphonarium Sedlecense notis musicis instructum et picturis exornatum. O miniaturách sr. ANeuwirth, Gesch. d. christ. Kunst in BShmen bis zuni Aussterben d. Přemysliden (1888 str. 291.) ! E monasterio Sedlecensi. (Truhlář, katalog).
1) Faksimile na obr. 15. obsahuje leich nejslavnějšího našeho skladatele XIV, stol., mistra Z á v i š e z e Z a p, který se narodil kolem let padesátých sto]. XIV., cestoval dvakráte do Říma, byl farářem v Prachaticích, kanovníkem u sv. Jiljí a též professorem pražské university. Ve přích husitských postavil se do řad Husovi nepřátelských. Dosud známy byly jeho skladby latinské z kodexu Vyšehradského (pol. XV. stol.), odkudž je otiskl Nejedlý v >Dějinách zpěvu předhusitskéhoG. Zápisy v kodexu Vyšehradském po stránce hudební jsou bohužel však velmi nedbalé ; klíče bud vůbec scházejí nebo jsou špatné. Celé neumy jsou chybně přeloženy na jinou linku. Proto nebylo možno dle kodexu Vyšehradského učiniti si náležitý pojem o této skladbě Závišově, jež nad ostatní jeho díla vyniká uceleností, plastikou melodie a zvláště propracovanou osnovou a systémem, jenž účelně staví vedle sebe jednotlivé fráse, ve skladbě se vracející. Aby tím více vynikla periodicita ve stavbě tohoto leichu, byl učiněn přepis notací moderní, v níž na první pohled patrno, že melodie dostupuje pině svrchní oktávy své finály, ano ji při slově =curatrixó přesahuje. Pod finálu klesá až na c. Modus leichu jest tedy f ry g i c k ý (phusquamperfectus). V kodexu Vyšehradském jest leich ve spojení s alleluja, (viz otisk v příloze Nejedlého!) ; v rukopise universitním sign. XIV. G. 17. 185b — 186b, z něhož učiněno faksimile na obraze 15., jest napsán pouze leich bez alleluja. Zápis v rukopise XIV. G. 17• pochází z dob života Závišova, jest tedy pro authenticitu skladby velmi důležitý. Též Opavský žaltář z 2. pol. XIV. stol. zapisuje tento leich s notami. V textu jsou však různé varianty. »Alleluiac »Z_ a w i s o n i s« jest v latinských roraminech (týž rkp. Vyšehradský V. C c 4 fol. 3a) poručeno zpí ati o s o b o t ě. Kromě alleluja s leichem složil k y r i e bez tropu (Vyš., fol. 159a, Slavětínský kodex z XV. stol., fol. 26a), Kyrie (Vyš., fol. 110a) s interpolací: »Kyrie, inmense conditor poli, eleyson, K., dignus es ubique coli, el., K., punire nos pie noli, el. Christe, Jesu verbum suntmum llei Patris intacte Pili ínatis el. Ch., Patri coaequalis ab aeterno factus ex matre homo, el. Ch., tu vera salus, vita, spes omnium, matris per sufragium, el. K. scrutator alme nostrorum cordium, purgatorque sordidum, el. K. solamen miserorum vivificum, levamen mirificum, el. K., aeterne Deus, in personis trine pater, fili, pneuma et in essentia une, te flagittamus fide, el. Takto p a r a f r a s o v a 1 Z. starý tropus, jejž obsahuje tropář z r. 1235 fol. 38a, 38b. Melodii ovšem vytvořil Z. samostatně. Dále jest od něho Gloria (Vyš. 159a, Slavět. 26a) a milostná píseň ~Jižf mne vše radost ostává«. (Viz =Nejedlý, Děj. předh. zp.<, ]29!)