14	CYRILL	XXXVII.

pole liturgických předpisů. Při vlastní pobožnosti lze zajisté do modliteb a písní liturgických mísiti různé sbory s textem ne-liturgickým, jen když odpovídají uměleckému vkusu a jsou hudebně cenny. Před vystavenou velebnou svátostí v ostensoriu třeba jest však zpívati nejen latinsky Pange lingua, Tantum ergo, Genitori, ale též k závěru l a t i n s k é Te Deum. Právě Sekvensovo »Te Deum« přímo volalo po liturgicl<ém textu a jím dostalo by se bývalo cenné a znějící skladby našim kúrum. Prosíme tedy, aby k veliké zásluze, již má paní Machainová o tyto pobožnosti, přidala ještě novou a dala všem produkcím jednolitého rázu a převedla je na pole liturgických zá-I<onův. Kdo zná poměry v Praze, ví, že velmi nesnadno jest sehnati tak dobrý sbor, jaký má k disposici; jak by celou Prahu přivábila na Karlov, kdyby přednesla v postě nebo i v adventě na př. celé oratorium nebo připravila h i s t o r i c k ý koncert.
"` Ve Vídni v »Augustinerkirche« byla provedena o svátcích vánočních po prvé mešní skladba Cecha, dra. G. L. S t a n o v-s k é h o pro smíš. sbor, varhany, smyčcové nástroje, 2 oboe, 2 klarinety, 2 horny a pozouny. Skladbě, již řídil sám skladatel, do-stalo se lichotivého přijeti i vídeňskými listy i přítomnými posluchači. V kostele
u Dominikánu zpíval na post. neděli advent. ředitel F. Habel mši od ]. L. H a s s 1 e r a (1564—1612).
Cena rejstříků ve varhanách byla stanovena zvláštním regulativem při internacio nálním sjezdu ve Vídni r 1909. Pro var-hany, které mají m é n ě než 30 rejstříkú, se počítá 600 K za jeden rejstříl<; pro var-hany o 30—40 rejstřících cena rejstříku stoupá na 650 K a při varhanách o 40—50 rejstřících za jeden na 700 K. Při dnešní drahotě cínu, stavebního materiálu a drahé práce jsou to ceny přiměřené, aby za ně mohl varhanář poctivě vystavěti trvanlivé a cenné varhany. Každé stlačování cen při stavbě varhan se mstí. Nezadávejte stavbu varhan tomu, kdo méně podá, ale kdo jest
v pravdě o d b o r n í k. Regulativ vídeňský platí pro Rakousko a Německo, pro které stanoveny jsou ceny: M 560, M 605 a M 655.
Jubileum založení konservatoře v Praze bude oslaveno v polovině května koncertem a hudební výstavou.
* Hudební kongres ve Vídni koná se v 2. pol. března 1911 ; přípravy jsou v plném proudu. Podán bude referát o reorganisaci státních zkoušek hudebních, o vy-učování hudbě na středních školách a j. Jest nutno, aby byly na,kongresu podány

proveditelné návrhy na zlepšení zbědovaných poměrů hudebních v C e c h á c h, a aby byl zřízen pro hudební záležitosti samo-statný departement při českém místodržitelství.
Harantova Missa quinis vocibus byla provedena v adventní době v Brně, za dirigence prof. Vacha a několikrát celá v chrámu sv. Víta na Hradčanech, též ji přijal pro svoj repertoir ředitel Pilař v Hořicích. Hlasy k ní má na skladě administrace »Cyrilla«.
* Hudební klub zařídili posluchači prof. dr. Z. Nejedlého při pražské universitě. Mají cílem prohloubiti přednáškami, produkcemi a zřízením čítárny své hudební vědění. Z hudebního snažení akademické mládeže vzejde našemu návodu zajisté více prospěchu než z její bezcenného politisování.
Orchestrální koncert konservatoře 17. prosince 1910 podal opět dúkaz o uměleckém vedení dorostu hudebního. První bod programu obsahoval -prof. K l i č k y koncert d mol! pro varhany, v němž sám skladatel převzal sólový part, aby ukázal svou neomylnou techniku a umělecký smysl pro zbarvení a vybudování motivu, pokud to ovšem dovolují varhany v Rudolfinu V prvém díle skladby (Moderato con moto), jež "honosí se motivem svižného rhytmu, přichází k piné platnosti královský nástroj až ke konci; druhá část (Andante con moto) dýše náladovostí ; třetí část v allegru non tanto uzavírá technicl<y vyspělou skladbu. Césara Franka symfonickou báseň »D ž i n o v é« zná sice již pražské obecenstvo, ale rádo ji opět slyšelo v přesném provedení žákovského orchestru, v jehož rámci se uplatnila technická zdatnost solistky ). Pollákové. Kontrast k snivému »Nočnímu prtivodu« H. Rabauda, tvořila R. Strausse imposantní báseň v tónech Don Juan«, v níž dírigent celého večera ředitel lonservatoře J. z Kaánú rozvinul v piném lesku a hloubce uměleckého cítění svou dirigentskou potenci, do posledních detailú vystihl ty přívaly duševní bouře a pevnou rukou vedl více než 80členný orchestr přes velmi nebezpečné úskalí k uměleckému prožití moderní skladby. Orchestr vedl si mistrně a dirlgent dovedl jím charakterisovat a vystihnout nejjemoější od-stíny v náladě skladeb. Obecenstvo s největším zájmem sledovalo veškeré jeho výkony, ale veřejná kritika s enthusiasmem tímto se všude neshodovala. Bylo by však již na čase, aby se i v kritice podškrtla snaha ústavu, kterou seznamuje žáky, budoucí to