4	CYRILE	XXXVII.

r"W	 lw

Obě noty se spojí po způsobu synkopy a přednesou se s mírným sforzatem.
Jest zřejmo, že rhytmicky jest pressus dobou kladnou, pročež k sobě přitahuje předcházející noty zdvižné. Následuje-li však krátce za ním nový pressus, navzájem se rhytmicky přitahují. Je to přirozený zákon rhytmický na př.:
a b	a	b čili v moderním přepisu

Následkem této přirozené rhytmické přitažlivosti nelze a a b navzájem rozděliti a několik těch not mezi a a b třeba zpívati jedním dechem. Oddech by tam byl nemístný a na újmu správnému přirozenému rhytmu. D. Mocquereau přirovnává obojí pressus k dvěma sloupům, na nichž spočívá oblouk. To jest rhytmický význam dvojice pressů.
Proto nelze též v naší kadenci osmého tónu připustiti pomlčku mezi oběma pressy, nýbrž dlužno jedním dechem zazpívati celou kadenci, což se po malém cviku zdaří, ne-zvolí-li se loudavé tempo. Ve vydání z r. 1884 a 1896 byla sice pomlčka ta pojata, než tehdy nebyl ještě znám dosah tohoto fysického zákona rhytmického ve zpěvu gregoriánském.
Tím dokázáno, že v zájmu dobrého rhytmu dlužno onu pomlčku odstraniti zrovna tak jako přespočetnou clivis č. 5.
Než namítne mi někdo: vždyf v našem českém vydání je traktus mše za zemřelé přepsán s pomlčkou!
(Kyriale str. 80.)
A	A	A	A
defunctó	rum

Odpovídám: Tato pomlčka ve vatikánském vydání není, nýbrž přidána byla pro pohodlí začátečníků, kteří by celou tu frási jedním dechem nezazpívali. Snažiž se tedy dirigent cvičiti sbor tak dlouho, až zazpívá celou kadenci bez onoho oddechu a pozná, oč přirozenější jest bez oddechu zazpívaná než s oddechem.
Z těchto řádků jest patrná bezpříkladná svědomitost, jakou pracují a pracovali mnichové solesmenští na restauraci zpěvu gregoriánského a jak namáhavých prací výsledkem jest vydání vatikánské. Nezbývá, než abych připomenul, jak znešvařena byla tato kadence v dosavadním vydání medicejském. Pressus, toto neuma rhytmicky předů-Iežité, bylo odstraněno, několik not vynecháno, často zvoleno změkčilé zakončení! Vůbec jest patrna nedůslednost a povrchnost redaktorů, kteří na každém téměř místě kadencí tu jinak upravili. Viz ve vydání medicejském-Pustetově na př. v traktech 4. neděle postní slova aeternum a eius, v 1. traktu Bílé soboty slova ;nare a mei, a proti tomu v 2. traktu jinak upravené Sorec, ea. Zase jinak v 3. traktu slova (verba) mea, jinak foenusrt, jinak opera eius. Viz též traktus mše za zemřelé. Bez důvodů nebo z nepatřičných důvodů (na př. liquescence) byla ned>°ysledně alterována hudební fráse a obětována původní melodie, místo aby byla zachována ve své kráse. Z toho patrno, jak odúvodněné bylo odstranění medicejského-Pustetova a nahrazení jeho vydáním novým, umělecky i vědecky cennějším.