XXXVI.	C.VRILL	157

op. 60. mše a requiem jsou pozoruhodny i se stanoviska církevní hudby. — Stoleté narozeniny C h o p i n o v y (* 22. listop., 'j 1849), daly Polákúm podnět, že anticipando ve dnech 22.- 28. října konali festival ve L v o v ě, jenž byl retrospektivou polského umění hudebního. Slavnost zahájena byla v kathed rále pontifikální mší sv., po níž mluvil o Chopinovi nadšeně p. biskup B a n d u r s k i. Slavnostní řeč měl virtuos P a d e r e w s k i (* 1859), který aspoň mluvil, když pro chorobu ruky nemohl hráti. Též byla na pro-gramu jeho nová symfonie, líčící historii Polsky. Ze starších mistru byl zastoupen P e nkielow svou kantatou A u d i t e m o r t a 1 e s« a arcibiskupský varhaník ve Hnězdně kolem r. 16CO3 Z i e 1 e ň s k i svou polyfonní skladkou »M a g n i f i c a t«.
Též před sto lety se v Gyule v Uhrách narodil F r a n t. E r k e 1 (t 1893), klavírní vírtuos, nejpopulárnější uherský národní skladatel; od něho pochází hudba k národní uherské hymně. Před desíti lety zemřel jeho syn A 1 e x a n d e r E., operetní skladatel a dirigent zvučného jména. Osmdesáté narozeniny slaví ve Vídni klavírní paedagog Theodor L e-š e t i c k ý, jenž odchoval celou řadu vynikajících klavírních virtuosú.
Před sto lety povstaly prvé p ě v e c k é m u ž s k é s p o 1 k y; první byl v Berlíně, jejž založil r. 1809 Z e 1 t e r; členy jeho byli pouze básníci a skladatelé. R. 1910 N á g e 1 i za ložil v Curychu pěvecký spolek (Liedertafel), který prvý měl ráz národnostní.
V D á n s k u vzpomínají J. P. E. H a r t m a n n a (* 1805), který před desíti lety odešel na věčnost a zanechal mnoho sború, dýšících náladou národních zpěvú dánských.
Abrahamoviny slavil letos Gustav M a h 1 e r, narozený 7. června 1860 v K a 1 i š t i v Čechách, tvúrce divadelní symfonie a slavený dirigent; též padesátky dožil dr. H. R i e t s c h, professor hudební vědy při zdejší německé universitě a skladatel, dále francouzsl{ý novoromanlik G. C h a r p e n t i e r, autor opery »Louise«.
V době tolika jubilejí letošních se skoro zapomnělo na ředitele varhanické školy, F r. Z S k ti h e r s k é h o, který se narodil v Opočně před 80. lety, a to dne 31. července 1830 v č. 216. Matrika opočenská však uvádí, že manž syn Františka Skuherského, doktora medicíny a chirurgie, a jeho manželky Karolíny, z rodu Vincence Svobody, byl pokřtěn na jméno František X a v. Alois ; je tedy zapsán druhým jménem nikali Zdeněk, nýbrž A 1 o i s, což není bez zajímavosti, když sám Skuherský se psával František Zdeněk.
F i b i c h o v y oslavy (desítiletá památka jeho smrti) jsou v piném proudu — Čtyřicátník, prof V í t ě z s 1 a v Novák (* 10.~XI I. 1870) se těší zasloužené pozornosti české i zahraniční veřejnosti jako vúdce »mladých«.
®®

NASTAL NAM DEN VESELY.
Dies est Iaetitiae	rlobis est natus hodie.
D. OREL.	(Yolaačováuí.)
Vedle sebe kladu zápis Táborského rukopisu a tisk kancionálu Šamotulského, aby jasně byl patrným vzájemný poměr obou. Jen srovnáním jich nabudeme jistoty, že texty jsou totožné.
Táborský rkp. fol. 461b.	Kancionál Šamotu lsk
Nobis est nattts kněze Jana Dobše.	Píseň C 11.

1. Nastal nám den veselý, v němžto z panny čisté narodil se syn buoží, skrze nějž se věřícím spasení množí.

Nastal gejt nám den wejelý, w němž je z Panny čyjté narodil Syn Boží')
jkrze něyž je wěřícým
jpalení množí.

') C. k. knihovna olomoucká, sign. II. 32.354. Notace písně je mensurální, černá s f klíčem na 4. lince. Kancionál Sam. nemá naší moderní paginace; označuje listy A L, A II., B L, B [I. atd. - - V knihovnách českých bývá zapsána pode jménem kan . Samotulského kniha, která jím n e n í, nýbrž některým z pozdějších jeho vydání. Za náhled do exempláře knih. olomoucké vděčím se p. univ. prof. Dr. J. Hejčlovi.
2) V originále všude diouhé í jest vytištěno jako j.