128	CYRILL	xxxvi.

Právě naše nejcennější písně staročeské duchovní i světské zrodily se z »truchlivých melodií chorálních. Ty to víš, jako já, ale třeba o tom poučovati naše Cyrillisty, aby ne-pohrdali těmi melodiemi.
Dopis tento dopadl trochu obšírněji, a je tu mnohé, co jsem ti psáti ani nemusil, ale o tom, co nám draho, rádi mluvíme znova a znova. Dej Bůh síly a vytrvalosti!

a	®®
Kurs pro pěstění liturgického zpěvu
od 11.—20. srpna 1910 v Praze, v opatství emauzském.

Ve středu 10. srpna o 5. hod. odp. vítá v kostele sv. Jana na Skalce nejdp. opat Alban Schachleiter O. S. B. jako ředitel kursu, pověřený k. ministerstvem k. a v., všechny účastníky a sděluje s nimi program sjezdu. Od čtvrt a, 11. srpna, až do soboty, 20. srpna, byli pak účastníci v piné práci jednak při cvičeních a přednáškách o chorálu, jednak jako posluchači při liturgických zpěvech bohoslužebných v Emauzích, při produkcích pěveckého sboru řezenského a varhanních koncertech prof. Špringra a Rennera z Řezna.
T h e or e ti c k o u nauku o chorálu zkrátil instruktor, nejdp. opat, na míru nejmenší, aby jako výborný zpěvák a znatel chorálu p r a k t i c k y uvedl účastníky do tajů a krás edice vatikánské. Nelze upříti, že právě jeho osobnost to byla, která dovedla setmeliti nejrůznější posluchače všech snad národností, jež zůstávají v Rakousku, a jež dovedla zájem u všech udržeti až do konce kursu, ač byl pro každého duševně i tělesně velmi namáhavým. Mohu se přiznati, že jsem si představoval před zahájením kursu jiný postup, než byl volen, ale hned prvý den jsem rád uznal, že zvolený praktický postup bez dlouhého theoretisování byl naprosto správný a nutný, poněvadž mezi účastníky byly neslučitelné přímo difference vzdělání hudebního a formálního; a propasti ty překlenouti bylo nesnadno.
Na jedné straně odborník, skladatel a vyškolený varhaník a na druhé straně celá řada pánů, kteří neznali notace chorálu a nedovedli se hned vpraviti do liturgických knih. Nezbylo tedy nic jiného, než vložiti se hned »in medias res«. Přile havé a krátké výklady p. opata tlumočil do jazylta českého ve výtahu p. prof. Bezecný.
Jak má zníti chorál vatikánský a jak se ho má prakticky užiti při bohoslužbě, po-znali jsme při přesných a oduševnělých úkonech mešních i při církevních hodinkách členů řádů benediktinův. Harmonicky splývaly tu liturgické úkony se zpěvem a jeho umělým doprovodem na varhany. Právě tento soulad všeho působí, že emauzský kostel vždy je přepiněn zbožným lidem, mezi nímž lze zříti i prvořadnou intelligenci pražského publika. Latina je nikterak z kostela nevyhání, naopak vábí.
Pochoutkou pro mlsné muzikanty byl zpěv řezenského sboru pěveckého, jemuž velel vdp. Engelhardt, kapelník při dómu v Řezně. Byl zván do Ameriky na eucharistický kongres do Montrealu, měl zpívati i v Anglii, ale p. biskup řezenský do-volil pouze, aby směl účinkovati v Praze a na zpáteční cestě též v Plzni.
Již veliké pozornosti se těšila zkouška akustická, kterou vykonali znavení cestou pěvci hned po svém příjezdu do Prahy v úterý večer v kostele jesuitském. Ukázalo se, že kostel jest až příliš akustický a varhany že jsou v bídném stavu. Proto při mši sv. provázel řezenský dómský varhaník Renner chorál vatikánské edice na harmoniu. Podivuhodně dovedli se pěvci vyzouti velmi záhy ze staré tradice přednesu chorálu med i-c e j s k é h o vydání a uvedli se velmi čestně jako dobří znalci bobté melismatiky chorálu edice Piovy. Již při večerní zkoušce dostalo se jim úpiné approbace od samého vůdce kursu, nejd. pana opata Albána. Ovšem hlavním bodem jejich pěvecké zdatnosti byla mistrně provedená P a l e s t r i n o v a mše » Papae Marcel:«, většinou šestihlasá, v některých partiích čtyřhlasá. Nádherná skladba, jež hodna byla, aby způsobila reformu v polyfonním slohu XVI. věku a vícehlas zachránila pro bohoslužbu, byla také nádherně přednesena. Vše jako ze žuly vytesáno, jednotlivé hlasy a figury melodické propracovány do nejmenších odstínů, chlapecké hlasy jako zvony, mužské hlasy bez protivného tremola, bez něhož se u nás žádný neobejde. I při největší spleti hlasové text všude dominoval a melodie rhytmicky k němu přiléhala. Zdálo se, jak varhany nejmoderněji sestavené by zpívaly, ne maličtí zpěváčkové, u nichž neví člověk, čemu se má