XXXVI.	CYRILL	125

praedestinován. S institutem jest spojen románský chrám sv. Cecilie, který Haberl postavil pomocí milodarů a bohaté subvence nedávno zemřelého nakladatele B. Pusteta, jehož jméno jest úzce spiato v dějinách církevní hudby se jménem Haberlovým.
Posluchači řezenského institutu d e n n ě hospitují při liturgických úkonech v kostele sv. Cecilie a i č i n n ě ú č a s t n í s e celý rok jako členové pěveckého sboru, jako varhaníci a dirigenti při mešní liturgii. Tím způsobem proniknou prakticky taje liturgických předpisů a jsou pak zcela způsobilými, aby mohli vésti samostatně kůr. Bohatý archiv domácí jest jim úpině k disposici a všichni tvoří rodinu, žijíce a stravujíce se lacino v pensionátě, jenž jest při institutu zřízen. Každý má svůj pokoj s klavírem a harmoniem.
Jen tímto způsobem vedená církevně-hudební škola může nésti hojného ovoce. To dr. Haberl věděl a neklamal se. Bývalí žáci řezenské školy jsou pravými nositeli a pěstiteli správné církevní hudby po celém světě. Tu i Haberl zasáhl prakticky do re-formy povznesení církevní hudby, vychovávaje v pravém duchu církevním její budoucí repraesentanty.
Nestačí k církevní hudbě ona řemeslná stránka hudebnictví, kterou konečně každý časem si osvojí, ale je třeba oduševnění, náboženského přesvědčení a i d e á 1 n í h o p o j e t í s t a v o v s k é h o, jest nutně již v době přípravy na budoucí úřad ředitele kůru propracovati se k pevným zásadám, jež nikdy nedovolí zevšednět, nedovolí dávat věci umělecky a liturgicky bezcenné, jéž by služby boží snižovaly. Kdo nemá sám v sobě náboženského ducha, nedovede ho vdechnouti ani ve skladbu přednášenou, bez něho nenadchne k velikolepým produkcím svůj pěvecký sbor, ani nevyloudí z varhan harmonie, jež by jiné povznášela do sfér mysticismu.
Proto Haberl v prvé řadě kladl tak velikou váhu u svých chovanců na smýšlení jejich, na touhu oživit svým přesvědčením mrtvé noty církevních skladeb.
Od r. 1899 byl Haberl presidentem spolku »A l l g e m. C á c i l i e n v e r e i n«, roz větveného po všech krajinách, kde se mluví jazykem německým. Spolek ve svých stanovách navazuje na církevní zřízení a v jednotlivých diecesích má své předsedy, kteří tvoří výbor. Za vedení Haberlova nabyl velikého rozsahu a vlivu ve věcech hudebních. Při jeho valných hromadách spolkových konávají se církevně-hudební produkce, jež přivábí i nečleny k hojné účasti. Dr. Haberl ukázaI při těchto schůzích výtečnou pohotovost řeč níka-debatéra, který dovedl řízným vtipem a vrozenou elegancí odzbrojiti nejúhlavnější své nepřátele, o něž mezi muzikanty nebývá nouze. Cecilský spolek má své členy i v diecesích království Českého.
)iž z těchto řádků vidno, že dr. Haberl byl mužem nevšedního ducha o r g a n i-s á t o r s k é h o, jenž dovedl včas vše chytiti za Mastnou stranu, aby dosáhl obrodu života hudebního. Tu čestně řadí se k činnosti velikého svého předchůdce dra Witta.
K pěstění chorálu bylo třeba i úpravy c h o r á l n í c h k n i h. Haberl šel vstříc této potřebě a e d i c e m e d i c e j s k á se zkrácenými melodiemi c" orálu, dle starého vydání chorálu z r. 1614, jest jeho dílem, jež Ap• Stolice na tu dobu approbovala.
Haberlova zásluha spočívá vtom, že po úpadku chorálu vzpružil opět zájem k za-pomenutému a nenáviděnému zpěvu ; jeho ,Medicaea« byla průpravou k vatikánskému vydání; jako prozíravý vychovatel podal nejprve pěvcům, odvyklým rhytmické monodii, melodie zjednodušené, aby jednou dovedli piným douškem čerpati ze zřídel melodií nekrácených Ač edicí vatikánskou úpině byla abrogována jeho práce na medicejském vydání, nelitoval Haberl své práce a s Cecilským spolkem jako jeho předseda přidal se k novým směrům. Dokázal, že pracoval pro věc, ne pro svou osobu a zásluhy své, jak dnes bohužel to bývá na denním pořádku.
Praktickou rukovětí k chorálu edice medicejské byl Haberlův »Magister c h o-r a 1 i s«. Byl přeložen do různých jazvků a došel 12 vydání. Ač po stránce melodií hu debních a pravidel hudebního přednesu jest zaměněn knihou johnerovou, přece i při platné nyní edici Piově zůstává » M. ch. - vzornou pomůckou pro poznání l i t u r g i c k ý c h předpisů. Kdo by řekl, že nestává určitých liturgických předpisů a že tu odkázán jest kněz a ředitel kůru na svoji libovůli aneb »vžitý usus«, ten nechf si vezme k ruce Haberlovu rukověf »M. ch.« a přesvědčí se o opaku svého tvrzení. »Magister choralis« prokázal velmi platné služby kostelní hudbě, že ji uvedl do kolejí církevních zákonů.
Stěžejní prací Haberlovou navždy zůstane monumentální edice P a l e s t r i n o v y tvorby (Breitkopf a Hártl) ; celých 33 svazků vyplňují skladby knížete hudby, z nichž 24 svazků připravil k tisku a kriticky rozebral zvěčnělý Haberl.