110	CVRILL	XXXVt.

C

Vyšehradský rukop. fol. 67b.
4
;~	~ .6ŠaT~ot pu~,dolob -~ evi	~Čcv~~.	,
V přepise do moderní notace by píseň zněla:
no - bis	est	na - fus	ho - di - e	de	vir - gi - ne	rex	vi - cto - rinebo
ae,	rex	vi - cto - ri - ae,	rex	vi - cto - ri	ae.
Je-li správno v přepise zakončení subl), dorický závěr plagální ukončuje mírným spádem klesající melodii, jež na konečné slabice prvého »victoriae« se zvinivši. dosáhla dominanty své toniny. Recitační ráz písně s rozpětím do kvinty potvrzuje, že stojí ještě pod vlivem authentické starocírkevní toniny a volného rhytmu zpěvů nemensurovaných. Sami pěvci o tom byli přesvědčeni, když ve 4. strofě se přiznávají, že pějí »cum voce chorali«. »Vox choralis« zajisté jest výraz pro přednes zpěvu nejen jednohlasého, nýbrž i rhytmicky volného a určitou mensurou nespiatého. Jest přechodním typem z chorálu do mensury, ještě ne přesně vyhráněným. Toho důkazem jest volné podložení textu, bez ohledu na počet not v hudebním úryvku. Písař do podepsaného již textu přidal slovo »pura«, nestaraje se o dopinění not. Na šest slabik jsou pouze ve střední trojdobé frási noty čtyry, a to nejen v dopiněné strofě první, nýbrž i v ostatních, kde již původně bylo vypsáno textu na 6 slabik, ba i ve strofě: »Ob hoc...« kde by dle rozdělovacích červených bodů připadlo na tyto čtyry noty slabik osm.

Nejlépe obtíž vysvitne, uvedeme-li text dle strof a veršů z rkp. V y š e h r ad s k é h o.

1. Nobis est natus hodie	2. Ideo nos terrigenae
	de (pura) virgine	laudemus hoďie
	[: rex victoriae J.	regem potentiae.